Справа № 485/663/26
Провадження №2/485/489/26

Рішення
іменем України

12 травня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 07.08.2025-100002176, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн строком на 168 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитними коштами – процентна ставка «Стандарт», яка застосовується протягом перших семи чергових періодів зазначених в графіку платежів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,5 % за один день користування кредитними коштами – процентна ставка «Економ», яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт», комісії пов`язаної з наданням кредиту в сумі 150,00 грн, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 150,00 грн, яка сплачується у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. 
08.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 8000,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 2-й транш в розмірі 5000,00 грн строком на 167 днів, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 2-го траншу в розмірі 250,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 400,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом. 
09.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 10500,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 3-й транш в розмірі 2500,00 грн строком на 166 днів, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 2-го траншу в розмірі 125,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 525,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом.
10.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 17400,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 4-й транш в розмірі 6900,00 грн строком на 163 днів, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 4-го траншу в розмірі 345,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 870,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом.
11.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 20000,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 5-й транш в розмірі 2600,00 грн строком на 164 дні, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 5-го траншу в розмірі 130,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1000,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом.
12.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 21500,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 6-й транш в розмірі 1500,00 грн строком на 163 дні, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 6-го траншу в розмірі 75,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1075,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом.
13.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 23800,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 7-й транш в розмірі 2300,00 грн строком на 162 дні, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 7-го траншу в розмірі 115,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1190,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом.
14.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 26000,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 8-й транш в розмірі 2200,00 грн строком на 161 день, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 8-го траншу в розмірі 110,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1300,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткового договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого допустив заборгованість, яка станом на день звернення до суду складає 78002,00 грн, з яких: 26000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33802,00 грн - заборгованість за відсотками, 1300,00 грн – комісія за надання кредиту, 3900,00 грн - комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 13000,00 грн – відсотки нараховані відповідно до ст.. 625 ЦК України. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
27.04.2026 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. В обґрунтування зазначив, що позивач просить стягнути з нього 26000,00 грн, які було перераховано ТОВ "Універсальні платіжні рішення" на його рахунок, однак доказів такого не надав. Наявні квитанції підтверджують отримання лише 14000,00 грн, відтак нарахування відсотків на суму 12000,00 грн є безпідставним та незаконним. Оскільки позивач не надав повний розрахунок заборгованості з деталізацією кожного траншу (дата, номер квитанції тощо), позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню. Нараховані позивачем три відсотки річних за невиконання грошового зобов"язання у період дії в Україні воєнного стану у розмірі 13000,00 грн підлягають списанню кредитодавцем. Стосовно стягнення з нього заборгованості за комісією, покликається на те, що несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними, а тому стягнення з нього заборгованості за комісією є безпідставними. Одночасно у відзиві відповідач просить у разу задоволення позовних вимог розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців рівними частинами (а.с. 90-95).
У відповіді на відзив представником позивача підтримано позовні вимоги у повному обсязі, наголошено на необхідності їх задоволення, яка обґрунтовується тим, що обставини на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені та суперечать умовам укладених правочинів. ТОВ "Споживчий центр" виконало свої зобов"язання за спірним кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткових угод до нього (а.с.104-114).
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача у поданій позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ "Споживчий центр". 
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності.
На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 07.08.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 07.08.2025-100002176, відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн строком на 168 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитними коштами – процентна ставка «Стандарт», яка застосовується протягом перших семи чергових періодів зазначених в графіку платежів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,5 % за один день користування кредитними коштами – процентна ставка «Економ», яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт» (а.с. 10-17).
Сторони погодили, що денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,91%=(4590/3000)/168х100%.
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 3920,58%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 7590,00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 4590,00 грн. 
Крім того, сторони визначили комісію (плата за надання кредиту) у розмірі 150,00 грн (п. 8 Договору), та комісію за обслуговування кредитної заборгованості 150,00 грн у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом (п. 9 Договору).
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е252. 
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 3000,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 3000,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 60).
08.08.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 8000,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 2-й транш в розмірі 5000,00 грн строком на 167 днів, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 2-го траншу в розмірі 250,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 400,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а. с. 17 зворот – 20).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К674.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 5000,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 59).
09.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 10500,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 3-й транш в розмірі 2500,00 грн строком на 166 днів, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 2-го траншу в розмірі 125,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 525,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а.с. 23-25).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К855.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2500,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 2500,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 58).
10.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 17400,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 4-й транш в розмірі 6900,00 грн строком на 163 днів, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 4-го траншу в розмірі 345,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 870,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а. с. 28 зворот – 31).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К479.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6900,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 6900,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 57).
11.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 20000,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 5-й транш в розмірі 2600,00 грн строком на 164 дні, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 5-го траншу в розмірі 130,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1000,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а.с. 34-36).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К263.
12.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 21500,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 6-й транш в розмірі 1500,00 грн строком на 163 дні, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 6-го траншу в розмірі 75,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1075,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а.с. 39 зворот – 42).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К365.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 1500,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 1500,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 56).
13.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 23800,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 7-й транш в розмірі 2300,00 грн строком на 162 дні, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 7-го траншу в розмірі 115,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1190,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а.с. 45-47).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К519.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2300,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 2300,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 55).
14.08.2025 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої сторони погодились збільшити суму кредиту до 26000,00 грн, яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). За даним додатковим договором позивач зобов`язався надати позичальнику 8-й транш в розмірі 2200,00 грн строком на 161 день, а відповідач зобов`язався сплатити комісію пов`язану з наданням 8-го траншу в розмірі 110,00 грн. Також сторони визначили, що комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється в розмірі 1300,00 грн починаючи з чергового періоду наступного за першим черговим періодом (а.с. 50 зворот – 53).
Додаткову угоду укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К211.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2200,00 грн підтверджено довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів на платіжну картку на суму 2200,00 грн в системі iPay.ua (а.с. 54).
У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідача станом на 25.03.2026 утворилася заборгованість у розмірі 78002,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 26000,00 грн, заборгованість за відсотками 33802,00 грн, комісія за надання кредиту 1300,00 грн, комісія за обслуговування кредиту 2900,00 грн, відсотки нараховані відповідно до сит. 625 ЦК України 13000,00 (а.с. 68-70).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/5 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також Іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та додаткового договору, отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. 
Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував. 
Посилання відповідача з приводу відсутності доказів видачі йому кредиту грн не знайшли свого підтвердження та жодним чином не доведені.
Щодо доводів відповідача про ненадання позивачем доказів перерахування кредитних коштів на загальну суму 26000,00 грн, суд вважає їх необгрунтованими, оскільки як було вказано вище, матеріалами справи підтверджено перерахування відповідачу грошових коштів у заявленому розмірі. При цьому відповідач у своєму відзиві, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, не заначає про те, що він не отримував кредитних коштів, не спростовує того факту, що банківська карта, на яку перераховано грошові кошти, належить не йому, а також не спростовує того факту, що він укладав кредитний договір та додаткові угоди до кредитного договору про зільшення суми кредиту.
Доводи відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків суд вважає безпідставними, оскільки такі передбачені умовами кредитного договору.
З приводу доводів відповідача щодо неправомірності нарахування комісії за надання та обслуговування кредиту суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення ч.ч.1,2,5 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу ) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
За такого, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в тому числі в судовому порядку).
За такого, включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання та обслуговування кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих по ст. 625 ЦК України, в розмірі 13000,00 грн, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення відсотків нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 13000,00 грн задоволенню не підлягають.
В своїй позовній заяві представник позивача зазначив, що Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», виключено п. 6-1. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким було передбачено звільнення позичальника від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування. 
Також представник позивача зазначив, що на підставі внесених змін за договорами укладеними з 24.01.2024 кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором, та оскільки кредитний договір з відповідачем було укладено після набрання чинності змін до ЗУ «Про споживче кредитування», вимога про стягнення відсотків нарахованих у відповідності до ст. 625 ЦК України є правомірною оскільки норми вказаного є закону є спеціальними, а тому мають перевагу над нормами ЦК України 
Суд з вказаними твердження представника позивача погодитися не може виходячи з наступного.
За змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
Враховуючи вище наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення, однак частково у розмірі 65002,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 26000,00 грн, заборгованість за відсотками 33802,00 грн, комісія за надання кредиту 1300,00 грн, комісія за обслуговування кредиту 3900,00 грн. 
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 80).
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (83,33 %) в розмірі 2218,58 грн.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Окрім того, частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.
Фактично підстави наведені відповідачем ґрунтуються на твердженнях про наявність у нього скрутного матеріального становища з огляду на те, що він не працює, ніякого доходу не отримує, навчається та отримує пенсію по втраті годувальника, яка буде виплачуватися до 31.08.2026. Разом з тим, відповідач стверджуючи, що не має доходу, не зазначив з яких джерел має намір погашати заборгованість.
При розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відстрочення/розстрочення виконання рішення; наявність підстави для розстрочення має бути доведена боржником. Строки такого розстрочення мають знаходитись у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання відстрочення/розстрочення для повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Згідно висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 2-1230/11/ провадження № 61-33465 св18, відповідно до якої системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Окремо, в контексті доводів сторони стосовно розстрочки виконання зобов`язання, суд звертає увагу на те, що навіть у випадку набрання рішенням про стягнення заборгованості законної сили, відповідач вправі звернутись до стягувача з клопотанням не пред`являти до примусового виконання відповідний виконавчий документ, а узгодити порядок добровільного виконання рішення суду.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, заборгованість за кредитним договором № 07.08.2025-100002176 від 07.08.2025, станом на 25.03.2026, в сумі 65002,00 грн (шістдесят п`ять тисяч дві грн 00 к.), що складається з: заборгованість за тілом кредиту 26000,00 грн, заборгованість за відсотками 33802,00 грн, комісія за надання кредиту 1300,00 грн, комісія за обслуговування кредиту 3900,00 грн; та понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2218,58 грн (дві тисячі двісті вісімнадцять грн 58 к.).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 12.05.2026.

Суддя О. В. Соловйов