П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/475/26	

Категорія 106020000	Головуючий у суді І інстанції: Ярощук В.Г. час і місце ухвалення: спрощене провадження,  м. Миколаїв	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування довідки від 14.01.2026 № 2018-1, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування довідки від 14.01.2026 № 2018-1, мотивуючи його тим, що він проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі на начальницькій посаді. Наказом відповідача від 03.12.2025 № 152/ос-25 позивачу переоголошено стаж служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та станом на 03.12.2025 зараховано 25 років 00 місяців 01 день. 08.01.2026 він звернувся до відповідача про видачу йому довідки про вислугу років за час проходження служби в Державній виконавчій службі, за результатами розгляду якого йому було видано довідку від 14.01.2025 № 2018-1. Однак, в цій довідці було зазначено, що станом на 08.01.2026 його вислуга років за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі становить 16 років 3 місяці 16 днів. На переконання позивача така довідка є протиправною, оскільки в ній не враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» період його служби з 10.03.2009 до 10.11.2016 та з 22.05.2017 по 19.10.2022 календарна вислуга років підлягає зарахування з коефіцієнтом підвищення 1,333, а за період з 22.10.2022 по 03.12.2025 – 1,5.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції не врахував юридичну силу наказу №152/ос-25. Наказом відповідача 03.12.2025 №152/ос-25 позивачу було встановлено вислугу років 25 років 0 місяців 1 день. Цей наказ є адміністративним актом суб`єкта владних повноважень, який має юридичну силу та підлягає виконанню самим відповідачем.
Однак, при видачі довідки від 14.01.2026 №2018-1 відповідач фактично проігнорував власний наказ, що свідчить про неналежний облік вислуги років. Також, у мотивувальній частині рішення суд зазначив: «Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню». Разом з тим у резолютивній частині рішення суд постановив відмовити, задоволенні позову повністю.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з Висновком комісії відповідача від 03.12.2025 № 152/0с-25 стаж служби позивача для виплати надбавки за вислугу років станом на 03.12.2025 становив 25 років 00 місяців 01 день, календарна вислуга років – 19 років 01 місяць 01 день.
Наказом відповідача від 03.12.2025 № 152/01-25 «Про особовий склад» переоголошено стаж служби позивача станом на 03.12.2025 для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу установи 25 років 00 місяців 01 день.
08.01.2026 позивач подав відповідачу рапорт про надання йому довідки про вислугу років за час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України станом на 08.01.2026.
За результатами розгляду вищенаведеного рапорту відповідач видав позивачу довідку від 14.01.2026 № 2018-1, в якій зазначив, що вислуга років в Державній кримінально-виконавчій службі України становить 16 років 03 місяці 16 днів.
Вважаючи наведені у довідці від 14.01.2026 № 2018-1 відомості про його стаж недостовірними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач на даний час перебуває на службі у відповідача, і питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося. З цього приводу позивач до відповідача не звертався. Відтак вимога позивача про здійснення перерахунку та зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, в, є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20 та від 23.05.2024 у справі № 640/30284/20. Водночас суд врахував, що у довідці від 14.01.2026 № 2018-1 відповідач зазначив фактичну вислугу років позивача безпосередньо в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першої статті 14 Закону України ««Про Державну кримінально-виконавчу служби України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі – особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі – працівники кримінально-виконавчої служби).
Частиною третьою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу служби України» встановлено, що Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії – один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, – один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, – один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (частина четверта статті 23 Закону України ««Про Державну кримінально-виконавчу служби України»).
Статтею 1 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, серед яких: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Умови призначення пенсії за вислугу років передбачені статтею 12 Закону №2262-XII.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 р. №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу, Державному бюро розслідувань на посадах рядового і начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду
Згідно з абзацом третім підпункту «г» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів за час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби. 
Вирішуючи справу № 805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла до висновку, що «основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.»
Таким чином, передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.
Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обчислення вислуги років застосовується виключно з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-XII.
Аналізуючи норми статті 12 Закону №2262-XII, колегія суддів дійшла висновку, що призначення пенсії за вислугу років за нормами цього Закону законодавець пов`язує з моментом звільнення особи зі служби у разі наявності необхідної вислуги років.
Сторонами у справі не заперечується, що позивач продовжує проходити службу та не зверталася до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу. 
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.
Станом на день розгляду даної справи право позивача на пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії не порушено, оскільки спір в даній адміністративній справі не стосується питання відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі норм Закону №2262-XII.
Відповідно до матеріалів справи, позивач на даний час перебуває на службі у відповідача, і питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося. З цього приводу позивач до відповідача не звертався. 
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.02.2023 по справі №320/12166/20, від 20.03.2024 по справі №640/7421/21.
Водночас суд врахував, що у довідці від 14.01.2026 № 2018-1 відповідач зазначив фактичну вислугу років позивача безпосередньо в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Що стосується доводів апеляційної скарги, що у мотивувальній частині рішення суд зазначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, разом з тим у резолютивній частині рішення суд постановив відмовити в задоволенні позову повністю, колегія суддів зазначає, що з тексту рішення суду першої інстанції вбачається, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог. Зазначене у мотивувальній частині про задоволення позовних вимог є опискою, яка може бути виправлена відповідно до ст. 253 КАС України. 
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року по справі № 400/475/26, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький