Справа № 579/855/26
3/579/432/26 

П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2026 року Суддя Кролевецького районного суду Сумської області Кибець І.А., з участю секретаря судового засідання Сомок А.А., захисника Романченка О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -
- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2026 року серії ЕПР1 №632834 ОСОБА_1 05 квітня 2026 року об 18 год. 45 хв. в м.Кролевець по вул.Л.Українки керував автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820 на місці зупинки та в лікарняному закладі КП Кролевецька лікарня водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Захисник Романченко О.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що зупинка поліцейськими транспортного засобу Volkswagen під керуванням ОСОБА_1 05 квітня 2026 року об 18 год. 45 хв. на вул.Л.Українки в м.Кролевець була безпідставною, тому всі подальші дії працівників поліції є незаконними. Додав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 порушив ПДР. Наявність лише суб`єктивного твердження працівника поліції про те, що водій нібито «газував» або «створював аварійну ситуацію», не відповідає стандарту доказування у справах про адміністративні правопорушення, особливо у справах за ст.130 КУпАП, наслідком яких є значне втручання у права особи – штраф, позбавлення права керування та інші негативні правові наслідки. Про закриття провадження у справі захисник також надав письмове клопотання (а.с.27-30).
Суд, заслухавши захисника, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що провадження у справі у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, серед іншого, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений статтею 266 КУпАП.
Так, згідно ч.2, ч.3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35). 
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. 
З доданого до матеріалів справи відеозапису, вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 по вул.Л.Українки в м.Кролевець та повідомили йому в якості причини зупинки, що водій нібито «газував» та «створював аварійну ситуацію». При цьому, самим відеозаписом не підтверджується факт порушення ОСОБА_1 . Правила дорожнього руху.
Матеріали справи не містять інформації про те, що в цей же день складався протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за перевищення швидкості та створення аварійної обстановки.
Таким чином, судом встановлено, що працівник поліції здійснив безпідставну зупинку транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а отже, в подальшому безпідставно пред`явив вимоги щодо проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі не тягне настання наслідків, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 та від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки та стан сп`яніння. Відповідно, якщо законна підстава зупинки не доведена, подальші докази, отримані внаслідок такої зупинки, повинні оцінюватися критично як похідні від первинного порушення.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду особи, яка керує транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
У відповідності до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах “Лучанінова проти України” (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), “Малофєєва проти росії” (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), “Карелін проти росії” (рішення від 20.09.2016 року, заява №926/08), винуватість у скоєнні правопорушення має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд всі сумніви з цього приводу тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності, що узгоджується із ч.3 ст.62 Конституції України.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Враховуючи, що згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом 10 днів з моменту винесення. 

Суддя	  	І.  А.  Кибець