Справа № 456/3258/26
Провадження № 2-о/456/154/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

15 червня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Писарева О. Ю.,
при секретарі Стасів О. Я.,
за участю заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
заінтересованої особи ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,
ВСТАНОВИВ :
Стислий виклад позицій сторін.
Представник заявника адвокат Кравець Андрій Остапович звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з заявою, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо:
- наближення на 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;
- перешкоджанню спілкуванню ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити спілкування з ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Кравець Андрій Остапович, покликався на те, що ОСОБА_1 , звертається до суду у зв`язку із систематичним вчиненням щодо неї домашнього насильства з боку ОСОБА_3 .
Кривдник систематично чинить щодо заявниці психологічне та фізичне насильство, а саме: забороняє приходити та спілкуватися з батьком; ображає нецензурними словами та принижує; штовхає, шарпає за одяг та руки, б`є; виганяє з будинку її батька; здійснює постійний психологічний тиск, погрожує та залякує; своєю поведінкою створює небезпеку для психічного та фізичного здоров`я.
На фоні постійних сварок в родині почали виникати непорозуміння, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_3 почала бути вкрай агресивною, погрожує заявниці фізичною розправою, завдає тілесних ушкоджень, тобто вчиняє фізичне та психологічне насильство за місцем проживання її батька.
На даний час заявниця, турбуючись за своє життя, вимушена всіляко уникати зустрічей та спілкування з ним, переховуватися від нього.
Такі агресивні дії викликають у заявниці страх за власну безпеку, емоційне виснаження та психологічні страждання.
Факти насильства щодо заявниці зокрема підтверджуються: зверненнями до поліції; відеозаписом конфлікту; показаннями свідків та іншими доказами.
10 травня 2026 року в зв`язку з діями ОСОБА_3 , працівниками поліції на нього було складено протокол серії ВБА №211990 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а на даний час справа за №456/2852/26 (вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 ) знаходиться на розгляді в Стрийському міськрайонному суді Львівської області.
Вказаним доказом підтверджується, що ОСОБА_3 вчиняє відносно заявниці домашнє насильство.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 , та її представник адвокат Кравець Андрій Остапович, підтримали заяву в повному обсязі, просили заяву задовольнити.
15.06.2026 заінтересована особа ОСОБА_3 подав до суду заперечення на заяву про видачу обмеження припису, в якому просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 у повному обсязі у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю. 
В обґрунтування заперечення зазначає, що заявниця ОСОБА_1 є його племінницею – донькою його рідного брата. Адреса, до якої заявниця просить заборонити йому наближатися, а саме АДРЕСА_1 , є місцем проживання його матері ОСОБА_5 (бабусі заявниці) та його брата ОСОБА_4 (батька заявниці). Заінтересована особа ОСОБА_3 є співвласником нерухомого майна за вказаною адресою та має законне право перебувати там, як власник відповідної частки майна. Видача обмежувального припису фактично позбавить його можливості користуватися власним майном, що є грубим порушенням гарантованого Конституцією України та нормами цивільного законодавства права власності. Заявниця не зареєстрована та фактично не проживає за адресою, до якої просить заборонити йому наближатися. Мати заінтересованої особи, яка є власницею житлового приміщення за вказаною адресою, а також його брат – батько заявниці - не бажають, щоб заявниця відвідувала зазначену адресу. Таким чином, саме присутність заявниці за цією адресою є небажаною для осіб, які там проживають. Заявниця стверджує про систематичне психологічне та фізичне насильство з його боку. Проте жодного медичного документа, висновку спеціаліста, акту медичного огляду чи іншого достовірного доказу, який підтверджував би заподіяння фізичної або психологічної шкоди, до матеріалів справи надано не було. Згідно з відповіддю Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за №6024 від 30.04.2026, за результатами перевірки матеріали до ІКС ІПНП ЄО Стрийського РУП ГУНП у Львівській області надіслані не були. Це підтверджує, що правоохоронні органи не встановили достатніх підстав для кваліфікації дій заінтересованої особи як систематичного домашнього насильства.
Заінтересована особа ОСОБА_3 , в судовому засіданні щодо видачі обмежувального припису заперечував, просив відмовити, оскільки жодних дій, які б вказували на вчинення ним фізичного та психологічного насильства по відношенню до заявниці він не вчиняв.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що вона є сестрою заявниці. Зазначила, що вона є власницею 3/4 частини житла, за адресою: АДРЕСА_1 , а заінтересована особа ОСОБА_3 є власником 1/4 частини цього житла. Все почалося після того, коли бабця переписала на неї часку житла. Після того вони з сестрою туди не ходять, бо бояться, крім того, не мають ключів від будинку.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що перебуває у поганих відносинах із заявницею ОСОБА_7 , а із заінтересованою особою ОСОБА_8 – у нормальних. ОСОБА_3 є її сином. Вказує, що заявниця ОСОБА_1 допомагала своєму батькові, але він не хоче, щоб вона до нього приходила. 
Суд, заслухавши заявницю та її представника, заінтересовану особу, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.
Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Згідно ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Згідно ч. 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, в тому числі - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти) (ч.2 ст.3 Закону).
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч.3 ст.26цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У п.9 ч.1 ст.1 Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Статтею 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Положеннями ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Із заяв сторін, та аналізу наданих доказів встановлено, що сторони не проживають разом за однією адресою.
За змістом поданої заяви заявник посилається на те, що ОСОБА_3 , є кривдником та вчиняє психологічне насильство над нею.
З повідомлення Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 18.05.2026, вбачається, що згідно інформації з Інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», в період часу з 01.01.2026 і на момент отримання запиту, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталася з телефонним повідомленням на лінію «102», з приводу можливих неправомірних дій гр. ОСОБА_3 , а саме 30.04.2026 о 20:17 в Стрийське РУП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення зі служби «102» від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , дядько гр. ОСОБА_3 вдарив заявницю. ЕШМД не потрібно. Очікує поліцію. Дане телефонне повідомлення було зареєстроване в ІКС ІПНП ЄО Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за №6024 від 30.04.2026, за яким у відповідності до ЗУ «Про звернення громадян», проведено перевірку та 11.05.2026 року прийнято рішення про списання даних матеріалів висновком до справи, про результати розгляду якого заявниці була надіслана відповідь про прийняте рішення за №155396-2026 від 11.05.2025 та матеріали здані в архів Стрийського РУП ГУНП у Львівській області. Окрім цього, до вказаних матеріалів ЄО долучено письмову заяву ОСОБА_6 щодо прийняття мір до гр. ОСОБА_3 , який чинить неправомірні дії відносно останньої та гр. ОСОБА_1 ..
З повідомлення Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 15.05.2026, вбачається, що, згідно Інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», на гр. ОСОБА_3 працівниками Стрийського РУП ГУНП у Львівській області було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВБА №211900 від 10.05.2026, який з всіма додатками 11.05.2026 скеровано в Стрийський міськрайонний суд для розгляду.
Згідно з інформацією із сайту Судової влади, справа №456/2852/26 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про вчинення домашнього насильства, в якій потерпілою є ОСОБА_1 , призначена до розгляду на 16.06.2026 о 11:00 год.
Інших доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 суду надано не було.
З наведених доказів вбачається, що між заявником та заінтересованою особою виник одноразовий конфлікт 30.04.2026 та відносно заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення, однак ними не підтверджується факт того, що ОСОБА_3 систематично вчиняє щодо заявниці домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Тобто заявник не надав суду доказів, на підставі яких можна зробити висновки про наявність повторності та систематичності вчинення домашнього насильства та продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Суд не бере до уваги наданий заявницею відеозапис, адже з такого неможливо встановити час зафіксованих на ньому подій, та що учасником даного конфлікту є саме заявниця. Окрім того, на відеозаписі відображено лише частину конфлікту.
Будь-яких інших належних та обґрунтованих доказів психологічного та фізичного насильства щодо заявника матеріали справи не містять.
Окрім цього, суд враховує, що заявниця просить застосувати заборону наближення на 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , хоча сама визнає, що заінтересована особа не приходив до місця її проживання, а конфліктні ситуації виключно мали місце за місцезнаходженням майна заінтересованої особи, куди приходить сама заявниця. Також, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не передбачено такого обов`язку як заборона перешкоджанню спілкуванню заявника із третьою особою, про що просить заявниця.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису слід відмовити.
На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису відмовити.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 25 червня 2026 року.

Головуючий суддя       О. Ю. Писарев