П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/37155/25	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
Дата і місце ухвалення: 16 лютого 2026 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №420/37155/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІ ФЕРМЕ КОЛЕКТИВЕ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦІ Ферме Колективе» звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняте Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2025 року №13287861/45708369; 
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 02 червня 2025 року датою її подання на реєстрацію.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІ Ферме Колективе» задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доводам контролюючого органу та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Апелянт вказує, що податкова накладна №4 від 02 червня 2025 року була зупинена у зв`язку з відповідністю господарської операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, оскільки обсяг постачання насіння соняшника за кодом УКТ ЗЕД 1206 перевищував величину залишку такого товару. 
На думку скаржника, подані позивачем пояснення та документи не підтверджують наявність достатніх залишків товару для його реалізації, а також не містять усіх первинних документів, необхідних для підтвердження фактичного здійснення господарської операції. 
Зокрема, контролюючий орган зазначає про відсутність у наданому пакеті документів звітів про посівні площі та збирання врожаю, сертифікатів якості продукції, розрахункових документів із покупцем, документів щодо наявності земельних ділянок, а також наголошує, що згідно з податковою звітністю позивача відсутні дані, які б підтверджували наявність насіння соняшника для подальшої реалізації. 
Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував правові висновки Верховного Суду щодо необхідності підтвердження реальності господарських операцій первинними документами та помилково дійшов висновку про недостатню мотивованість рішення комісії регіонального рівня.
Також апелянт зазначає, що перелік документів, визначений пунктом 5 Порядку №520, є орієнтовним, а тому саме на платника податків покладається обов`язок надати всі документи, необхідні для підтвердження господарської операції, без додаткового визначення такого переліку контролюючим органом.
У зв`язку з наведеним Головне управління ДПС в Одеській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦІ Ферме Колективе» (код ЄДРПОУ 45708369) зареєстроване як юридична особа та здійснює господарську діяльність у сфері сільського господарства. 
Основним видом економічної діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). 
Також позивач здійснює допоміжну діяльність у рослинництві, післяурожайну діяльність, оптову торгівлю зерном, насінням і кормами для тварин, складське господарство та інші види діяльності, пов`язані із виробництвом та реалізацією сільськогосподарської продукції.
12 грудня 2024 року між ТОВ «ЦІ Ферме Колективе» як продавцем та ТОВ «Торговий Дім «Якісне Насіння» як покупцем укладено договір поставки №12/12/24-01, відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити покупцю насіння соняшнику, а покупець - прийняти та оплатити поставлений товар. 
На виконання умов зазначеного договору сторонами здійснювалися господарські операції, що підтверджується рахунком на оплату №106 від 12 грудня 2024 року, платіжними інструкціями №6 від 17 грудня 2024 року, №17 від 28 лютого 2025 року, №22 від 18 березня 2025 року, №44 від 03 квітня 2025 року, а також відповідними податковими накладними №10 від 17 грудня 2024 року, №29 від 28 лютого 2025 року, №24 від 18 березня 2025 року та №3 від 03 квітня 2025 року.
Крім того, 30 листопада 2024 року між позивачем та ДП «Щербанка» укладено договір поставки №30/11-24, на виконання якого сторонами оформлено специфікацію №4 від 25 квітня 2025 року, видаткову накладну №26 від 02 червня 2025 року та інші первинні документи щодо постачання сільськогосподарської продукції.
У зв`язку із здійсненням господарської операції позивачем було складено податкову накладну №4 від 02 червня 2025 року та подано її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За результатами автоматизованого моніторингу відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків її реєстрацію було зупинено. 
Згідно з квитанцією про зупинення реєстрації контролюючий орган зазначив, що обсяг постачання товару за кодом УКТ ЗЕД 1206 перевищує величину залишку такого товару, визначену як різниця між обсягом його придбання та постачання, у зв`язку з чим господарська операція відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, визначених додатком 3 до Порядку №1165. Позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної.
На виконання вимог контролюючого органу ТОВ «ЦІ Ферме Колективе» подало повідомлення з поясненнями та копіями документів щодо податкової накладної №4 від 02 червня 2025 року. 
До повідомлення були долучені установчі документи товариства, документи щодо повноважень керівника, договори поставки, рахунки, платіжні інструкції, податкові накладні, видаткові накладні, специфікації, оборотно-сальдові відомості та картки бухгалтерських рахунків, які, на думку позивача, підтверджували реальність здійснення господарської операції та правомірність складення податкової накладної.
Незважаючи на подані пояснення та документи, рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2025 року №13287861/45708369 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №4 від 02 червня 2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Підставою для прийняття зазначеного рішення визначено надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. 
Вважаючи зазначене рішення контролюючого органу протиправним, необґрунтованим та таким, що прийняте без належної оцінки поданих документів і пояснень, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем на виконання вимог контролюючого органу було подано письмові пояснення та належні первинні документи, які підтверджують здійснення господарської операції, відображеної у податковій накладній №4 від 02 червня 2025 року, тоді як оскаржуване рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2025 року №13287861/45708369 не містить належного обґрунтування причин відмови у реєстрації податкової накладної, не конкретизує, які саме документи складені з порушенням законодавства та у чому полягають такі порушення. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган фактично обмежився формальним посиланням на критерії ризиковості здійснення операцій та загальними твердженнями щодо неналежності поданих документів, не надавши належної оцінки поданим позивачем доказам, у зв`язку з чим визнав спірне рішення протиправним та дійшов висновку про необхідність його скасування із одночасним зобов`язанням Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №4 від 02 червня 2025 року датою її подання на реєстрацію.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті такі рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законом, чи використано повноваження з метою, з якою таке повноваження надано, а також чи є такі рішення обґрунтованими, безсторонніми, добросовісними, розсудливими та пропорційними.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого ним рішення.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України, Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165, Порядком прийняття рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, а також Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Положеннями пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено можливість зупинення реєстрації податкової накладної у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведених законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019 року №1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкових накладних та критерії ризиковості здійснення операцій.
Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган надсилає платнику податку квитанцію, в якій обов`язково зазначаються критерій ризиковості здійснення операції, підстави для зупинення реєстрації та пропозиція щодо надання пояснень і копій документів, необхідних для прийняття відповідного рішення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «ЦІ Ферме Колективе» є сільськогосподарським товаровиробником, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур, бобових культур та насіння олійних культур. 
Позивач здійснює господарську діяльність у сфері виробництва та реалізації сільськогосподарської продукції, що підтверджується відомостями ЄДРПОУ та поданими до матеріалів справи первинними документами.
Судами встановлено, що між ТОВ «ЦІ Ферме Колективе» та ТОВ «Торговий Дім «Якісне Насіння» 12 грудня 2024 року укладено договір поставки №12/12/24-01, на виконання якого сторонами здійснювалися господарські операції щодо постачання (реалізацію) насіння соняшнику. 
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано рахунок на оплату №106 від 12 грудня 2024 року, платіжні інструкції №6 від 17 грудня 2024 року, №17 від 28 лютого 2025 року, №22 від 18 березня 2025 року, №44 від 03 квітня 2025 року, а також відповідні податкові накладні.
Крім того, 30 листопада 2024 року між позивачем та ДП «Щербанка» укладено договір поставки №30/11-24, на виконання якого оформлено специфікацію №4 від 25 квітня 2025 року та видаткову накладну №26 від 02 червня 2025 року щодо реалізації насіння соняшнику.
У зв`язку із здійсненням зазначеної господарської операції позивачем було складено податкову накладну №4 від 02 червня 2025 року та подано її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з квитанцією про зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган зазначив, що код товару згідно з УКТ ЗЕД 1206 відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, оскільки обсяг постачання товару перевищує величину залишку такого товару.
Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що у зазначеній квитанції контролюючим органом не наведено жодного розрахунку відповідного показника, не зазначено обсяг придбання товару, обсяг його постачання, величину залишку та джерела отримання такої інформації.
Крім того, у квитанції відсутня конкретизація переліку документів, які контролюючий орган вважає необхідними для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній.
Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №360/2460/20 зазначив, що можливість надання платником податків необхідних документів безпосередньо залежить від чіткого визначення контролюючим органом підстав зупинення реєстрації податкової накладної та конкретизації документів, які необхідно надати для усунення сумнівів щодо здійснення господарської операції.
Як убачається з матеріалів справи, після отримання квитанції позивачем подано до контролюючого органу повідомлення із поясненнями та значний обсяг первинних документів, серед яких договори поставки, специфікації, рахунки, платіжні документи, видаткові накладні, податкові накладні, оборотно-сальдові відомості та інші документи бухгалтерського обліку.
Проте рішенням Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2025 року №13287861/45708369 у реєстрації податкової накладної №4 від 02 червня 2025 року відмовлено з підстав надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.
Колегія суддів зазначає, що таке формулювання не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень.
Так, у спірному рішенні не зазначено, які саме документи складені із порушенням законодавства, які конкретно норми законодавства порушені під час їх оформлення, у чому полягають виявлені недоліки та яким чином вони впливають на можливість реєстрації податкової накладної.
Фактично контролюючий орган обмежився шаблонним формулюванням без наведення будь-яких конкретних обставин, що стали підставою для прийняття негативного рішення.
Водночас у поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає вже інші обставини, а саме відсутність у позивача звітів про посівні площі, звітності щодо збору врожаю, документів на земельні ділянки, сертифікатів якості продукції, документів про походження насіння соняшнику та інших документів, які, на думку апелянта, мали б підтверджувати можливість здійснення господарської операції.
Однак такі доводи фактично відсутні у самому рішенні Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2025 року №13287861/45708369.
Судова перевірка правомірності індивідуального акта здійснюється виходячи з мотивів, наведених суб`єктом владних повноважень під час його прийняття. Суб`єкт владних повноважень не вправі виправдовувати прийняте рішення новими обставинами та мотивами, які не були покладені в основу такого рішення під час його ухвалення.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо непідтвердження реальності господарської операції.
Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2020 року у справі №819/330/18, від 03 листопада 2021 року у справі №360/2460/20 та від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20 неодноразово наголошував, що процедура моніторингу податкових накладних є превентивним заходом податкового контролю та не повинна підміняти собою проведення податкових перевірок.
Під час вирішення питання щодо реєстрації податкової накладної контролюючий орган повинен оцінювати достатність документів для підтвердження інформації, відображеної у податковій накладній, а не здійснювати повний аналіз реальності господарської діяльності платника податків.
Предметом розгляду у цій справі є правомірність рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 02 червня 2025 року, а не встановлення факту реальності чи нереальності всіх господарських операцій позивача.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав контролюючому органу документи, які безпосередньо стосуються господарської операції, відображеної у спірній податковій накладній, тоді як відповідач не навів переконливих мотивів, чому подані документи не є достатніми для прийняття рішення про її реєстрацію.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності розрахункових документів із покупцем, оскільки матеріалами справи підтверджується подання платником податку платіжних інструкцій, рахунків та інших документів, які стосуються господарської операції, а у спірному рішенні комісії такі обставини не зазначалися як підстава для відмови у реєстрації податкової накладної.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що саме на платника податку покладається обов`язок самостійно визначати повний перелік документів, необхідних для підтвердження господарської операції. Хоча перелік документів, передбачений пунктом 5 Порядку №520, не є вичерпним, контролюючий орган відповідно до пунктів 10, 11 Порядку №1165 зобов`язаний чітко визначити підстави зупинення реєстрації податкової накладної та забезпечити можливість платнику податку зрозуміти, які саме обставини підлягають підтвердженню.
Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду колегія суддів відхиляє, оскільки наведена у даній постанові практика Верховного Суду, навпаки, підтверджує правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності належного мотивування рішень контролюючого органу та недопустимості підміни процедури моніторингу податкових накладних податковою перевіркою.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував документи, які не були подані на розгляд комісії регіонального рівня.
Відповідно до статей 72, 73, 90 КАС України адміністративний суд досліджує всі належні та допустимі докази, подані учасниками справи, необхідні для повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи.
Врахування судом таких доказів не свідчить про підміну функцій контролюючого органу, а є реалізацією принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2025 року №13287861/45708369 прийняте без належного дослідження поданих документів, не містить достатнього мотивування, не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №4 від 02 червня 2025 року датою її первинного подання на реєстрацію.
Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна, реєстрацію якої було зупинено, підлягає реєстрації, зокрема у день набрання законної сили рішенням суду про її реєстрацію.
За встановлення судом протиправності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної у контролюючого органу відсутній альтернативний варіант правомірної поведінки, а тому покладення судом обов`язку здійснити реєстрацію податкової накладної не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, а спрямоване на ефективне поновлення порушеного права позивача.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки встановлених обставин справи та не містять належних правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, оскільки ухвалене на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №420/37155/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук