Дата документу 24.06.2026 Справа № 317/830/26

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 317/830/26      Пр. № 22-ц/807/1560/26	Головуючий у 1-й інстанції: Ачкасов О.М. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Бєлової А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2026 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 1-47), який в подальшому уточнив (а.с. 53-59), та в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо невнесення своєчасно відомостей до ЄРДР, неналежного проведення досудового розслідування та затягування призначення судово-медичної експертизи, - визнати протиправною бездіяльність Полтавської обласної прокуратури щодо неналежного процесуального керівництва та відсутності належного контролю за строками розслідування, - стягнути з Держави Україна в особі ДКСУ на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2500000,00 грн, - судовий збір не стягувати у зв`язку зі статусом позивача, надати право подання додаткових доказів.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що цей позов він подав з метою захисту своїх прав, порушених тривалою та системною бездіяльністю органів Національної поліції та прокуратури Полтавської області, яка проявилась у формальному, неефективному та затягнутому досудовому розслідуванні кримінального провадження, відкритого за його заявою. Предметом спору є відповідальність держави відповідно до ст. 56 Конституції України за шкоду, завдану незаконною бездіяльністю її органів, а саме – поліції та прокуратури, які не забезпечили ефективного розслідування у розумні строки. З Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №12024170550001172 від 05.11.2024 року вбачається, що триває кримінальне провадження за ст.140 ч.1 КК України за заявою ОСОБА_1 про неналежне виконання медичними працівниками своїх обов`язків. На цей час триває досудове розслідування, тобто відповідно до вимог ст.303-307 КПК України, позивач, який визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, міг звернутися зі скаргою на дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в порядку, передбаченому КПК України.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Ачкасова О.М. (т.с. 1 а.с.48). Ухвалою суду першої інстанції від 25.02.2026 року (т.с. 1 а.с.61) провадження у цій справі відкрито 25.02.2026 року в порядку загального позовного провадження.

26.03.2026 року до суду першої інстанції надійшло клопотання представника відповідача – ГУНП В ПОЛТАВСКІЙ ОБЛАСТІ про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Полтавській області щодо невнесення своєчасно відомостей до ЄРДР, неналежного проведення досудового розслідування та затягування призначення судово-медичної експертизи та в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Полтавської обласної прокуратури щодо неналежного процесуального керівництва та відсутності належного контролю за строками розслідування. Оскільки вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ч.1 ст.24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, тому вищезазначені вимоги повинні розглядатися в порядку кримінального судочинства (т.с. 1 а.с. 143-160).

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2026 року (т.с. 1 а.с. 180) закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті, провадження у цій справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо невнесення своєчасно відомостей до ЄРДР, неналежного проведення досудового розслідування та затягування призначення судово-медичної експертизи та в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Полтавської обласної прокуратури щодо неналежного процесуального керівництва та відсутності належного контролю за строками розслідування закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині закриття провадження у цій справі в частині його вищезазначених позовних вимог, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 196-202) просив ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження скасувати, справу в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Полтавській області та Полтавської обласної прокуратури направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті, судовий збір не сплачувати відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» у зв`язку зі статусом особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.

В автоматизованому порядку 27.05.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с. 1 а.с. 204). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27.05.2026 року (т.с. 1 а.с. 205), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с. 206).

Відповідачі ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (т.с. 1 а.с. 221-234) та ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСНА ПРОКУРАТУРА (т.с. 2 а.с. 1-37) подали апеляційному суду відзиви на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Відповідач Держава України в особі ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч.3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційним судом.

Позивач подав апеляційному суду відповіді на вищезазначені відзиви вищезазначених відповідачів на його апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 2 а.с. 38-55).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 56) розгляд цієї справи призначено в режимі відео конференції в порядку задоволення клопотання представника відповідача - ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (т.с. 1 а.с. 235-250). 

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів: Кріль Ю.А. (ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ – т.с.2 а.с.60), Пацалюк О.Р. (ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ – т.с.2 а.с.59), Білько В.В. (ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ – т.с.1 а.с.238, останній в режимі відеоконфенції),  перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в оскаржуваній частині в частині закриття провадження у цій справі в частині вищезазначених позовних вимог позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідачі із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині закриття провадження у цій справі у вищезазначеній частині позовних вимог позивача, погодились, останню в апеляційному порядку у цій справі не оскаржували.
Позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції у цій справі лише в частині закриття провадження у цій справі в частині його вищезазначених позовних вимог.
Оскільки, вищезазначена ухвала суду першої інстанції в частині закриття підготовчого провадження та призначення даної справи до судового розгляду по суті не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача і лише в оскаржуваній частині в частині закриття провадження у цій справі в частині його вищезазначених позовних вимог.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц). 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …ухвали, постанови… 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у цій справі в частині вищезазначених позовних вимог позивача, керувався ст. ст. 197-200, 212, 255, 257 ЦПК України та виходив із такого.

26.03.2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання представника відповідача – ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо невнесення своєчасно відомостей до ЄРДР, неналежного проведення досудового розслідування та затягування призначення судово-медичної експертизи та в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ щодо неналежного процесуального керівництва та відсутності належного контролю за строками розслідування, оскільки вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ч.1 ст.24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, тому вищезазначені позовні вимоги повинні розглядатися в порядку кримінального судочинства (т.с.1 а.с.143-144).
Суд першої інстанції, розглянувши клопотання представника відповідача – ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, оглянувши матеріли справи, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з Витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №12024170550001172 від 05.11.2024 року (т.с.1 а.с.16) вбачається, що триває кримінальне провадження за ст.140 ч.1 КК України за заявою ОСОБА_1 про неналежне виконання медичними працівниками своїх обов`язків. На цей час триває досудове розслідування, тобто відповідно до вимог ст.303-307 КПК України, позивач, який визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, має звертатися зі скаргою на дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в порядку, передбаченому КПК України.
За таких підстав, суд згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача – ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та закрити провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо невнесення своєчасно відомостей до ЄРДР, неналежного проведення досудового розслідування та затягування призначення судово-медичної експертизи та в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ПРОКУРАТУРИ щодо неналежного процесуального керівництва та відсутності належного контролю за строками розслідування.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції у цій справі, вважає його правильним при вищевикладених обставинах, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині в частині закриття провадження у цій справі в частині вищезазначених позовних вимог позивача такою, що постановлена із додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1  є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги позивача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, позивачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані. Оскільки, наданий позивачем виключно в обґрунтування підстав для звільнення його від сплати судового збору за апеляційну скаргу у цій справі з підстав наявності інвалідності ІІ групи доказ – посвідчення(т.с.1 а.с.202), не належить до такових. 
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни ухвали, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цивільного процесуального питання (закриття провадження в частині позовних вимог) у цій справі.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині у цій справі є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім цього, встановлено, що ухвалою в оскаржуваній частині суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із закриттям провадження у цій справі в частині позовних вимог позивача, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. ст. 255 ч. 2, 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в частині закриття провадження у цій справі, або ж її зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в разі відмови позивачу у задоволенні його апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Окрім цього, встановлено, що позивач ОСОБА_1 у тому числі, як особа з інвалідністю 2 групи (посвідчення - копія т.с.1 а.с.202),  в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районногосуду Запорізької області від 21 травня 2026 року у цій справі в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Полтавській області щодо невнесення своєчасно відомостей до ЄРДР, неналежного проведення досудового розслідування та затягування призначення судово-медичної експертизи та в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Полтавської обласної прокуратури щодо неналежного процесуального керівництва та відсутності належного контролю за строками розслідування у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 29.06.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.