Справа № 758/1665/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року 
Подільський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Будзан Л.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Топоровського М.О.,
представника позивача - Іконоса Д.В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» із позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 в зазначеному будинку. Позивач вказує, що внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 01.04.2025 по 31.12.2025, які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення в останнього заборгованості в загальному розмірі 13164 грн 84 коп., яка складається із: 12746 грн 60 коп. - суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 253 грн 36 коп. - збитків від інфляції; 164 грн 88 коп. - 3% річних. З огляду на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму боргу в примусовому порядку, а також судовий збір в сумі 3328,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2026 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.
06 лютого 2026 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
28 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Вказав, що набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , 12.03.2025, та не підписував індивідуальний договір з позивачем та не отримував примірник договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (змін до нього), а також інформацію про умови, порядок та строки оплати у спосіб, передбачений законом (під підпис/рекомендованим листом/в електронній формі). Рахунки/квитанції у паперовій формі у спірний період відповідач не отримував. Електронних повідомлень про нарахування/рахунки також не отримував. Крім того, заперечує складову нарахувань за позицією/кодом 508 «компенсація електричної енергії» у період після 29.07.2025, оскільки він має прямі договірні відносини щодо розподілу та постачання електричної енергії. А тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у частині, яка не доведена позивачем належними та допустимими доказами. Витрати на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем, просив зменшити до співмірного та обґрунтованого розміру.
03 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вказав, що позивач не здійснює управління будинку АДРЕСА_1 , а здійснює його обслуговування, що зокрема, підтверджується Договором №12/01/2022-ЮСХІІІ/0-1 від 12.01.2022. Вказує, що законодавством встановлено презумпцію обов`язку власника нести витрати на утримання майна незалежно від факту проживання у ньому, фактичного користування або тимчасової відсутності, відсутність договірних відносин між відповідачем та позивачем, відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Зауважує, що відповідач був обізнаний що позивач здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 , оскільки у квітні 2025 року ним було зроблено заявку на використання штукатурної машини для проведення ремонтних робіт та здійснено оплату за цю послугу у розмірі 4000,00 грн. Щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних зазначає, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Щодо нарахувань за електропостачання зазначає, що нарахування здійснювались згідно з показниками лічильників, а оскільки відповідач станом на 03.03.2026 не уклав договір з позивачем та не надав до розрахункового відділу прямі договори на електропостачання та розподіл електроенергії та відповідні акти із зафіксованими показниками, то у позивача відсутні підстави для здійснення перерахунку. Вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, не спростовують факту наявності заборгованості, правомірності її нарахування, а також законності вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат. 
14 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» суму у розмірі 413,76 грн, яка складається з: збитків від інфляції - 251,06 грн, 3% річних - 162,70 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» понесені судові витрати, в тому числі сплачений судовий збір в розмірі 3328,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 травня 2026 року задоволено заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог. Прийнято заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та вирішено розглядати справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги - з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.
20 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно кого просив відмовити у задоволенні заявлених після зменшення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами конкретні строки виконання зобов`язання, дату виникнення прострочення щодо кожного відповідного платежу та конкретну базу нарахування після перерахунку складової 508 і проведених оплат. Просив зменшити заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до співмірного та обґрунтованого розміру. Судовий збір розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України з урахуванням фактичного обсягу позовних вимог, які підтримуються після їх зменшення, поведінки сторін та обставин, що зумовили виникнення спору.
25 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вказав, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 з 12.03.2025. Тобто саме з цієї дати, відповідно до вимог чинного законодавства України, у відповідача виник обов`язок щодо утримання нерухомого майна. Відповідач був обізнаний що саме позивач здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 , оскільки у квітні 2025 року ним було зроблено заявку на використання штукатурної машини для проведення ремонтних робіт та здійснено оплату за цю послугу у розмірі 4 000,00 грн. Таким чином, відповідач, будучі обізнаним щодо обслуговуючої компанії його будинку, не здійснив дій щодо укладання відповідного договору. У той же час, у липні 2025 року ним здійснювались дії для укладення прямого договору про електропостачання з надавачем відповідних послуг, у той час як таких дій щодо укладення договору на утримання ним не здійснювались. Вважає, що така поведінка відповідача свідчить про його обізнаність щодо обов`язку з укладення договорів відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та про його нехтування цим обов`язком щодо позивача. Наголошує, що відсутність договірних відносин між відповідачем та позивачем, тобто відсутність між сторонами договору, не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. 
25 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно кого просив врахувати, що позивач у відповіді на відзив неточно виклав позицію відповідача: відповідач не заперечує сам обов`язок оплачувати належно доведені житлово-комунальні послуги, а заперечує проти заявлених вимог з огляду на недоведеність позивачем конкретних сум, строків оплати, рахунків/ квитанцій, моменту прострочення, складової 508 та судових витрат. 
Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення зменшених позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №460955338 від 20.01.2026.
ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору №12/01/2022-ЮСХІІІ/0-1 на утримання та технічне обслуговування житлових будинків від 12.01.2022, копією акту приймання-передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування від 12.01.2022, копією наказу №26 від 02.12.2024 про встановлення тарифів.
Станом на сьогоднішній день відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, однак не здійснює повну оплату фактично наданих житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Отже, позивач є відповідальною особою за обслуговування, утримання квартири АДРЕСА_4 .
Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
За вимогами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» за період із 01.04.2025 по 31.12.2025, становить суму в загальному розмірі 13164 грн 84 коп., яка складається із: 12746 грн 60 коп. - сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 253 грн 36 коп. - збитки від інфляції; 164 грн 88 коп. - 3% річних.
В ході розгляду справи, відповідачем ОСОБА_1 повідомлено суду про сплату заборгованості та долучено: платіжну інструкцію від 19.03.2026 на суму 729,58 грн (опалення та ГВП), платіжну інструкцію від 19.03.2026 на суму 2855,00 грн (послуга з контрольно-пропускної роботи), платіжну інструкцію від 19.03.2026 на суму 11233,46 грн (утримання будинку).
14 травня 2026 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» суму у розмірі 413,76 грн, яка складається з: збитків від інфляції - 251,06 грн, 3% річних - 162,70 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» понесені судові витрати, в тому числі сплачений судовий збір в розмірі 3328,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.
З наданого представником позивача розрахунку вбачається, що під час розгляду справи відповідачем здійснено оплату основної частини заборгованості за житлово-комунальні послуги та позивачем зроблено перерахунок нарахувань по компенсації за електропостачання, однак несплаченими залишається сума у розмірі 413,76 грн, яка складається із: 253 грн 36 коп. - збитки від інфляції; 164 грн 88 коп. - 3% річних. 
Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також судом перевірено правильність нарахування заборгованості.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», абзацом 1 п. 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
29 грудня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», якою, зокрема, абзац 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в новій редакції. До припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Вказана постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 набрала чинності 30 грудня 2023 року.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (який був чинний у період, за яким розраховано інфляційну складову та 3% річних), яким був встановлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначено, що м. Київ входило до вказаного переліку лише в період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року.
Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» мало право на нарахування відповідачу інфляційної складової з 01.04.2025 по 31.12.2025.
Отже, беручи до уваги наведене та те, що відповідач під час розгляду справи сплатив основну заборгованість та позивачем зроблено перерахунок та зменшено позовні вимоги, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 253 грн 36 коп. - збитків від інфляції; 164 грн 88 коп. - 3% річних.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, з огляду на викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, з огляду на сплату відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі, та підтримання вимог позивачем щодо стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №893 від 08.01.2026 позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3328 грн.
Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 грн.
В частині вирішення питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).
Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, предмет спору, кількість судових засідань та їх тривалість, а також з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 1000 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» суму в розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн 76 коп., з яких: інфляційну складову боргу 251 (двісті п`ятдесят одна) грн 06 коп. та 3% річних у розмірі 162 ( сто шістдесят дві) грн 70 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом», код ЄДРПОУ 38139151, місцезнаходження: вул. Замковецька, буд. 102-А, н/п 37, м. Київ;
відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса знаходження майна: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення суду складено 05.06.2026.

Суддя      Л.Д. Будзан