ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 м.Дніпро Справа №908/3847/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач)
суддів: Віннікова С.В., Висоцького А.М.
секретар судового засідання: Гетьманенко С.М.
за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом: Чернецький В.В.
за первісним позовом: Максимчук С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укрнафта»
на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 (суддя Зінченко Н.Г., повний текст додаткового рішення складено 20.05.2026) у справі №908/3847/25
за позовом Акціонерного товариства «Укрнафта»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь»
про стягнення 17565,18 грн
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь»
до відповідача за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Укрнафта»
про стягнення 22955,98 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи та оскаржуваного судового рішення.
В провадженні Господарського суду Запорізької області перебувала справа №908/3847/25 за позовом Акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» про стягнення 17565,18 грн штрафних санкцій за договором про закупівлю №13/2466-МТР/25 від 16.05.2025, в тому числі 5776,18 грн пені та 11789,00 грн штрафу за порушення строків поставки товару, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» до Акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 22955,98 грн штрафних санкцій за порушення строків розрахунків за договором про закупівлю №13/2466-МТР/25 від 16.05.2025, в тому числі 15909,43 грн пені, 3079,25 грн 3 % річних та 3967,30 грн. інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 у справі №908/3847/25 первісний позов задоволено повністю, зустрічний позов задоволено повністю, судом здійснено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, та стягнуто з Акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» 5390,80 грн штрафних санкцій та 240,00 грн судових витрат на сплату судового збору.
24.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №908/3847/25 про стягнення з Акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» судових витрат на правничу допомогу в розмірі 26900,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 у справі №908/3847/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справі №908/3847/25 задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» 13000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 по справі №908/3847/25 та зменшити розмір заявлених витрат на професійну на правничу допомогу до обґрунтованого розміру з урахуванням вимог співмірності та розумності. 
Апелянт не погоджується з прийнятим додатковим рішенням, вважає його незаконними та необґрунтованими, таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
В обґрунтування своєї позиції скаржник, зокрема послався на те, що в доданому до заяви акті виконаних робіт не вказано обсяг витраченого представником часу на підготовку документів та участь у судових засіданнях, що унеможливлює достеменно встановити обґрунтованість заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, а вартість послуг є вочевидь завищеною.
Також, на думку апелянта, судом першої інстанції при обґрунтуванні задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу при винесенні додаткового рішення по справі допущені явні суперечності (10% витрат від суми позову є обґрунтованим та справедливим, разом з тим, задоволено вимоги, що становлять 56,6% суми позову ). 
Відтак, позивач за первісним позовом вважає, що задоволена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу не відповідає умовам, встановленим ст.ст. 126, 129 ГПК України, визначений судом розмір витрат не був неминучими (необхідними) для ТОВ «Агро-Деталь», а їхній розмір не є розумним, обґрунтованим та співмірним із заявленими вимогами та обставинами справи №908/3847/25.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
У межах встановлених судом процесуальних строків ТОВ «Агро-Деталь» не було надано відзив на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Левшиної Г.В. (доповідач), суддів: Віннікова С.В., Висоцького А.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрнафта» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 у справі №908/3847/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 30.06.2026 о 14:30 год.
В засідання суду 30.06.2026 з`явились представники сторін, надали пояснення по суті апеляційної скарги. 
У судовому засіданні 30.06.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо відсутності підстав для скасування чи зміни додаткового рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 у справі №908/3847/25, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Як було встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, позивачем зустрічним позовом на підтвердження понесення втрат на професійну правничу допомогу надано Договір про надання правничої допомоги б/н від 03.03.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ДЕТАЛЬ» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Радтке-Прядко і Партнери» в особі Максимчука С.П.; додаток № 1 «Узгодження розміру гонорару та порядку його оплати Клієнтам» до Договору про надання правничої допомоги б/н від 03.03.2025; Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правничої допомоги від 20.04.2026; Акт приймання-передачі від 20.04.2026 до Договору про надання правничої допомоги б/н від 03.03.2025.
Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору Об`єднання зобов`язується надати правничу допомогу Клієнту, у Господарському суді (першої, апеляційної, касаційної інстанцій) за позовами Клієнта щодо стягнення заборгованості за договорами або за позовами де Клієнт виступає Відповідачем, з усіма правами без обмежень повноважень, що передбачені ГПК України, а Клієнт зобов`язується оплатити Об`єднанню вартість правничої допомоги. Об`єднання надає правничу допомогу Клієнту в особі адвоката Максимчука Сергія Павловича.
За умовами п. п. 4.1, 4.2 Договору оплата правничої допомоги визначається за домовленістю сторін в додатку № 1 до Договору. Оплата гонорару здійснюється на підставі виставленого рахунку протягом 3-х робочих днів з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. 
Адвокатським об`єднанням та Клієнтом підписано Додаток № 1 «Узгодження розміру гонорару та порядку його оплати Клієнтам» до Договору, відповідно до якого сторони погодили, що Об`єднання зобов`язується надати правничу допомогу Клієнту у Господарському суді Запорізької області, а саме з підготовки заяв по суті у справі №908/3847/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Деталь» до Акціонерного товариства «Укранфта» про стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 13/2466-МТР/25 від 16.05.2025. Гонорар визначається за домовленістю сторін та складає: - підготовка зустрічної позовної заяви – 9 500,00 грн.; - підготовка відповіді на відзив - 4 500 грн.; - підготовка інших заяв, клопотань, пояснень – 4 000,00 грн.; - участь в одному судовому засіданні 4 300,00 грн. Оплата гонорару здійснюється на підставі виставленого рахунку протягом 3-х робочих днів з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.
Правову допомогу позивачу за зустрічним позовом у справі №908/3847/25 надавав адвокат Максимчук Сергій Павлович на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серія АН № 1885340 від 12.01.2026.
Згідно Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правничої допомоги від 20.04.2026, складеного адвокатом Максимчуком С.П. до Договору про надання правничої допомоги б/н від 03.03.2025, відповідно до Договору Адвокатом надані наступні послуги:
- позовна заява від 13.01.2026 – вартість послуги 9 500,00 грн.;
- відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву – вартість послуги 4 500,00 грн.;
- участь у судових засіданнях Господарського суду Запорізької області 05.02.2026, 06.04.2026 і 20.04.2026 – вартість послуги – 12 900,00 грн.
Разом вартість послуг становить 26 900,00 грн.
Крім того, 20.04.2026 ТОВ «Агро-Деталь» та Адвокатське об`єднання «Радтке-Прядко і Партнери» в особі Максимчука С.П. підписали Акт приймання-передачі від 20.04.2026 до Договору про надання правничої допомоги б/н від 03.03.2025, яким засвідчили надання професійної правничої допомоги згідно з Договором про надання правничої допомоги б/н від 03.03.2025, а саме Клієнт прийняв від Адвоката послуги загальною вартістю 26 900,00 грн., в тому числі: - підготовка зустрічної позовної заяви – 9 500,00 грн.; - підготовка відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву – 4 500 грн.; - участь Адвоката у судових засіданнях Господарського суду Запорізької області 05.02.2026, 06.04.2026 і 20.04.2026 – 3 х 4 300,00 грн. = 12 900,00 грн. Претензій щодо обсягу та якості виконаних робіт (наданих послуг) Клієнт до Адвокатського об`єднання не має.
Матеріали справи №908/3847/25 свідчать, що зустрічна позовна заява та відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву від імені ТОВ «Агро-Деталь» складені та підписані адвокатом Максимчуком С.П. та подані до Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» ЄСІКС. В судових засіданнях 06.08.2024 приймала участь представник позивача – адвокат Іщенко Г.М., в судових засіданнях 05.02.2026, 06.04.2026 і 20.04.2026 приймав участь представник ТОВ «Агро-Деталь» – адвокат Максимчук С.П. Всі судові засідання проводилися за участі представника позивача за зустрічним позовом в режимі відеоконференції.
Проаналізувавши вищенаведені обставини, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про те, що оскільки договором визначено суму гонорару саме у фіксований спосіб, позивач за зустрічним позовом не зобов`язаний посилатися на час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 924/447/18.
Крім того, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у разі погодження сторонами договору фіксованого розміру гонорару, детальний опис робіт та витрачений час не є обов`язковими, оскільки фактична кількість часу не впливає на обсяг грошового зобов`язання клієнта.
Таким чином, відсутність погодинного звіту про роботу адвоката не є підставою для зменшення чи відмови у відшкодуванні таких витрат.
З огляду на викладене, доводи скаржника в цій частині спростовуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги апелянт стверджує про те, що суд першої інстанції, здійснюючи оцінку обсягу наданої адвокатом правничої допомоги, не врахував, що позивачем за зустрічним позовом також було зазначено в якості одної із послуг «Участь у судових засіданнях 05.02.2026, 06.04.2026, 20.04.2026». В той же час, за твердженням апелянта, вказані судові засідання тривали досить короткий час.
З цих підстав, колегія суддів звертається до позиції сталої та послідовної судової практики, згідно якої участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката, а тому є складовою правничої допомоги і підлягають компенсації нарівні з іншими витратами.
При цьому, апеляційний суд звісно враховує, що судові засідання у справі проводились в режимі відеоконференції, у зв`язку із чим не підлягає врахуванню затрачений адвокатом час на дорогу до приміщення суду, однак не нівелює наявність затраченого адвокатом часу на очікування відповідного засідання. До прикладу, колегія суддів встановила, що призначене судом засідання на 17.03.2026 на 10:30 год., відповідно до наявного в матеріалах справи проколу судового засідання, фактично було розпочато 17.03.2026 об 11:20 год. 
З урахуванням наведеного, здійснивши всебічний аналіз оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції з урахуванням дослідження критерію розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги баланс інтересів сторін, а також заперечення АТ «Укрнафта» щодо стягнення судових витрат, обґрунтовано обмежив розмір правничих витрат і стягнув з відповідача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн, в решті вимог заяви відмовив.
При цьому судова колегія зазначає, що господарський процесуальний закон не містить вимоги про застосування судом математичної формули або арифметичного алгоритму при визначенні остаточного розміру витрат, що підлягають розподілу між сторонами. Визначення такого розміру є наслідком реалізації судом дискреційних повноважень, які здійснюються шляхом оцінки сукупності критеріїв, передбачених частиною четвертою статті 126 та частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Підсумовуючи, апеляційний суд висновує про те, що оскаржуване додаткове рішення ухвалене з дотриманням вимог процесуального закону, ґрунтується на всебічній оцінці доказів і не містить таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування або зміни. Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди сторони з реалізацією судом першої інстанції дискреційних повноважень та не спростовують правильності зроблених ним висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Центральний апеляційний господарський суд зазначає, що аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому судом встановлено, що оскаржуване додаткове рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хаджинастасиу проти Греції»).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного додаткового рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
За змістом ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 у справі №908/3847/25 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрнафта» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 у справі №908/3847/25 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2026 у справі №908/3847/25 залишити без змін.

Справу №908/3847/25 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 30.06.2026.

Головуючий суддя Г.В. Левшина 

Суддя С.В. Вінніков

Суддя А.М. Висоцький