Справа № 350/1524/20
Номер провадження 2/350/18/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області 
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., 
секретаря судових засідань Видойник І.П., 
з участю сторін: позивачки ОСОБА_1 , 
представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Грица І.Ю.,
представника Дубівсько сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Глинки П.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Дубівської сільської ради Шлапак Ганна Михайлівна, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про витребування земельної ділянки, скасування рішень та відшкодування моральної шкоди, 

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 16 жовтня 2020 року звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області до суду із позовом до Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, скасування рішень та стягнення моральної шкоди та з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 31 січня 2022 року просила: 1) визнати недійсним та скасувати п. 1.8.1 рішення Цінівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 21 серпня 2016 року № 232-28/2015 «Про розгляд заяв і клопотань по земельних питаннях»; 2) визнати недійсним та скасувати п. 4.3.1 та п. 4.3.2 рішення Цінівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 20 березня 2016 року № 26-4/2016 «Про розгляд заяв і клопотань по земельних питаннях»; 3) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 2624886201:01:004:0133 у Державному земельному кадастрі, площею 0,1094 га, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район, село Цінева, урочище «Парники»; 4) скасувати запис у Поземельній книзі про земельну ділянку з кадастровим номером 2624886201:01:004:0133, площею 0,1094 га, розташовану за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район, село Цінева, урочище «Парники»; 5) скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області Шлапак Ганни Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): індексний номер: 28839184 від 21 березня 2016 року; 6) визнати недійсними результати земельних торгів у формі аукціону з продажу земельної ділянки: торги оформлені Протоколом № 1 земельних торгів у формі аукціону з продажу земельної ділянки від 29 червня 2016 року, торги проведені 29 червня 2016 року щодо лоту № 9308: земельної ділянки за кадастровим номером 2624886201:01:004:0133, площа 0,1094 га, яка розташована у Івано-Франківській області, Рожнятівському районі у с. Цінева, урочище «Парники»; переможець земельних торгів – ОСОБА_2 ; 7) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (за кадастровим номером 2624886201:01:004:0133), укладений 29 червня 2016 року між Цінівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Ковальчуком Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 864; 8) витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину земельної ділянки, яка була виділена ОСОБА_1 в постійне користування для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля цвинтаря» рішенням Цінівської сільської ради від 28 грудня 2001 року; 9) зобов`язати ОСОБА_2 відновити стан частини земельної ділянки, яка була виділена ОСОБА_1 в постійне користування для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля цвинтаря» рішенням Цінівської сільської ради від 28 грудня 2001 року шляхом вивезення будівельних матеріалів з земельної ділянки (в тому числі завезеного каміння) та відновлення поверхневого шару ґрунту до стану придатного до використання в якості ріллі; 10) стягнути з Дубівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 600 000 грн моральної шкоди; 11) судові витрати покласти на відповідача.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 30 грудня 1993 року Цінівська сільська рада передала безкоштовно у приватну власність її матері ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,28 га. 01 листопада 2001 року її матір ОСОБА_3 попросила закріпити за нею ( ОСОБА_1 ) земельну ділянку в урочищі «Біля цвинтаря».
28 грудня 2001 року Цінівська сільська рада виділила у постійне користування земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля цвинтаря» площею 0,28 га, у тому числі сінокіс - 0,20 га. Протягом всього часу вона здійснювала плату за користування земельною ділянкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати та вона прийняла спадщину після її смерті, оскільки фактично проживала з нею та вступила в управління спадковим майном.
У березні-квітні 2017 року на сусідній ділянці біля земельної ділянки, яка була надана їй в постійне користування, почалися будівельні роботи.
З листа виконавчого комітету Цінівської сільської риді від 20 березня 2017 року вона довідалася, що земельна ділянка, на якій розпочато будівництво, була продана через аукціон. Разом з тим, в листі було вказано, що земельна ділянка, яка продана не належить їй. Через певний час вона побачила, що будівельні роботи почалися і на частині її земельної ділянки. З наданих виконавчим комітетом документів їй стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером 2624886201:01:004:0133, зареєстрована в ДЗК, ЄДР речових прав на майно та продана з аукціону.
13 серпня 2018 року вона уклала договір № 247/1-2018 на виконання землевпорядних робіт з ФОП ОСОБА_4 . Під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було встановлено, що земельна ділянка, яка була їй виділена у 2001 році накладається на уже зареєстровану земельну ділянку, за кадастровим номером 2624886201:01:004:0133, у зв`язку з цим виготовлення проекту землеустрою не було завершено.
Таким чином їй стало відомо, що частина земельної ділянки, яка була надана їй в постійне користування, була відчужена третій особі без її згоди та без вилучення (викупу) земельної ділянки. Разом з тим сільський голова та землевпорядник узгодили з нею межі виділеної їй земельної ділянки.
У зв`язку з тим, що у земельну ділянку за кадастровим номером 2624886201:01:004:0133 ввійшла частина належної їй земельної ділянки сільська рада не мала права формувати іншу земельну ділянку в межі якої входила б частина земельної ділянки та продавати її на аукціоні, а тому і всі пов`язані з цим юридично значущі дії є протиправними, незаконними та підлягають скасуванню, а частина її земельної ділянки, якою володіє ОСОБА_2 повинна бути витребувана у нього і приведена ним у попередній стан.
Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2021 року до участі в справі залучено в у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державного реєстратора прав на нерухоме майно Рожнятівської селищної ради та Відділ у Рожнятівському районі Головного управління держгеокадастру в Івано-Франківській області.
Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2021 року замінено третю особу Відділ у Рожнятівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.
1 грудня 2020 року представник Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Мухар О.Є. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що сільська рада позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, у задоволенні позову просив відмовити, враховуючи наступне. Відповідно до рішення сесії Цінівської сільської ради від 28 грудня 2001 року позивачці виділено у постійне користування земельну ділянку площею 0.28 га в т.ч. земельну ділянку площею 0.2000 га сіножаті в селі Цінева в урочищі «Біля Цвинтаря», якою з 1993 року користувалась її мама ОСОБА_3 . Приступити до використання даної земельної ділянки ОСОБА_1 мала право тільки після виділення її в натурі (на місцевості) із встановленням меж даної земельної ділянки та одержання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою (акт встановлення меж земельної ділянки, план земельної ділянки, де вказані розміри та площа). Однак, земельна ділянка площею 0,2800 га в урочищі «Біля Цвинтаря» позивачкою не виносилась в натурі (на місцевості), а документів, що посвідчують право користування даною земельною ділянкою ОСОБА_1 не має, межові знаки відсутні, вона не знає розмірів своєї земельної ділянки. Суміжним землекористувачем є землі запасу колишньої Цінівської сільської ради, а в даний час вільні землі Дубівської сільської ради. 4 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Цінівської сільської ради із заявою «Про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі «Біля кладовища» в розмірі 0,28 га для її приватизації для ведення сільського господарства. До вказаної заяви громадянкою ОСОБА_1 не було додано графічних матеріалів, в яких зазначаються бажане місце розташування та розміри земельної ділянки, як вказано в пункті 6 статті 118 Земельного кодексу України. Рішенням сесії Цінівської сільської ради від 22 червня 2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.28 га в урочищі «Біля кладовища». Після цього ОСОБА_1 укладала договір з ФОП ОСОБА_4 на виконання землевпорядних робіт, які без участі представника Цінівської сільської ради (землевпорядника) самовільно здійснили геодезичні зйомки земельної ділянки на місцевості, що суперечить вимогам статті 107 Земельного кодексу України. Із викладеного вище випливає, що ОСОБА_1 , не знаючи меж і розмірів своєї земельної ділянки, межові знаки якої відсутні, земельна ділянка засмічена бур`янами, вона показує межі навмання, так як суміжних землекористувачів із її ділянкою немає, з усіх сторін суміжний землекористувач - Дубівська сільська рада (землі запасу, вільні, не наділені, не надані у користування) і вони разом із проектною організацією вимірюють земельну ділянку площею 0,28 га такої конфігурації, яка ОСОБА_1 ніколи не виділялась і тим самим спеціально накладають свою земельну ділянку на частину земельної ділянки, яка є власністю відповідача ОСОБА_2 , який придбав дану земельну ділянку площею 0.1094 га на земельних торгах 29 червня 2016 року із вільних земель запасу тоді Цінівської сільської ради, в межах села Цінева, відповідно до генерального плану забудови, затвердженого рішенням сесії Цінівської сільської ради від 21 серпня 2015 року та схеми зонування території населеного пункту села Цінева, у встановленому законом порядку і дана земельна ділянка не є суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_1 . Цінівська сільська рада при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1094 га для продажу її на торгах - аукціоні не погоджувала межі із громадянкою ОСОБА_1 , як із суміжним землекористувачем, так як дана ділянка не є суміжною з земельною ділянкою останньої. Позивачка ОСОБА_1 ніколи земельну ділянку площею 0,2000 га не орала, більше 15 років не обробляла, вона засмічена бур`янами та сільська рада кожного року викошує борщовик ОСОБА_5 на цій ділянці. З урахуванням викладеного сільська рада не вбачає підстав для задоволення позову і в частині стягнення моральної шкоди. 
Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 2 червня 2022 року у справі була призначена земельно-технічна експертиза.
31 грудня 2020 року позивачка подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що твердження відповідача про те, що вона не мала права приступати до використання земельної ділянки, оскільки межі земельної ділянки не встановлювалися в натурі не відповідають обставинам справи, оскільки її батьки користувалися спірною земельною ділянкою орієнтовно з 1975 року. У 1977 році земельна ділянка була огороджена, в 1987 році паркан був зруйнований. У 1994 році спірна земельна ділянка була огороджена вдруге, але у 2010 році паркан був спалений. Також у 1996 році ОСОБА_6 землевпорядником органів місцевого самоврядування був складений план земельної ділянки. Окрім цього, згідно з наданим нею проекту землеустрою уповноважені особи органу місцевого самоврядування підписали акт погодження меж земельної ділянки. Твердження відповідача про те, що вона не мала права приступати до використання земельної ділянки є помилковим, оскільки не отримала документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою з огляду на те, що саме орган місцевого самоврядування повинен був видати і оформити відповідні документи. Рішення, яким їй надано у користування спірну земельну ділянку не скасоване (не визнане недійсним) та є дійсним, земельна ділянка в законний спосіб не вилучалася.
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2024 року постановлено рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 27 листопада 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2024 року головуючим у справі визначено суддю Сокирко Л.М.
Відповідно до ухвали судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2024 року у справі відкрито провадження, справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 
19 грудня 2024 року представник Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Мухар О.Є. подав до суду відзив на позовну заяву, який аналогічний відзиву на позовну заяву від 1 грудня 2020 року.
Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2025 року замінено третю особу - державного реєстратора прав на нерухоме майно Рожнятівської селищної ради Казимирович Олену Андріївну на державного реєстратора прав на нерухоме майно Дубівської сільської ради Шлапак Ганну Михайлівну.
22 лютого 2025 року від третьої особи - державного реєстратора прав на нерухоме майно Дубівської сільської ради Шлапак Г.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що державну реєстрацію комунального права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2624886201:01:004:0133 нею було здійснено з дотриманням вимог законодавства: Закону України «Про державну реєстрацію нерухомого майна», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Земельного кодексу України. 
Відповідно до ухвали суду від 28 березня 2025 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду.
В ході судового засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Грица І.Ю. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про причини не прибуття не повідомив.
Представники відповідача Дубівської сільської ради Глинка П.П. та Сенів Н.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Третя особа - державний реєстратор прав на нерухоме майно Дубівської сільської ради Шлапак Г.М. подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутності.
Представник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в судове засідання не прибув, однак начальник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Н. Гаврищук попередньо 10 червня 2021 року подала до суду письмові пояснення у яких відобразила порядок внесення відомстей до Державного земельного кадастру та просила розгляд даної справи провести без участі уповноваженого представника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, позицію щодо позовних вимог не висловила (том 1 а.с. 190-192).
Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2025 року, підготовче судове засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.
Судом встановлено наступне.
Відповідно до рішення п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Цінівської сільської ради від 30 грудня 1993 року (том 1 а.с. 36) ОСОБА_3 (матері позивачки ОСОБА_1 ) було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,68 га в тому числі по ділянках: для будівництва і обслуговування житлового будинку: № 1 - загальна площа 0,09 га; для ведення особистого підсобного господарства: № 1 - 0,10 га в тому числі ріллі - 0.10 га; № 2 - 0,08 га в тому числі ріллі - 0.08 га; №3 - 0,13 га в тому числі ріллі - 0.13 га; № 4- 0,28 га в тому числі ріллі - 0.28 га. (В цьому ж рішенні зазначено, що обміри земельних ділянок проведені без достатньої точності, при видачі Державного акту на право приватної власності на землю можливі незначні зміни загальної площі).
1 листопада 2001 року ОСОБА_3 подала до сільської ради заяву у якій просила закріпити земельні ділянки в урочищах: «Клини» площею 0,10 га; «Прун» площею 0,13 га; «Біля цвинтаря» ріллі 0,08 га та сінокіс 20 га за її дочкою ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 21). 
1 листопада 2001 року ОСОБА_1 подала до сільської ради заяву, у якій просила закріпити за нею земельні ділянки, якими користувалася її мати ОСОБА_3 в урочищах: «Клини» площею 0,10 га; «Прун» площею 0,13 га; «Біля цвинтаря» ріллі 0,08 га та сінокіс 20 га за її дочкою ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 22). 
Відповідно до рішення вісімнадцятої сесії третього демократичного скликання Цінівської сільської ради від 28 грудня 2001 року позивачці ОСОБА_1 в постійне користування було виділено земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства: в урочищі «Клини» площею 0,10 га; в урочищі «Прун» площею 0,13 га; в урочищі «Біля цвинтаря» площею 0,28 га (спірна земельна ділянка), в тому числі сінокіс площею 0,20 га. (том 1 а.с. 23). 
Відповідно до рішенням сьомого демократичного скликання Цінівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області №105-13/2018 від 22 червня 2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в урочищі «Біля кладовища» орієнтовною площею 0,2800 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту село Цінева (том 1 а.с. 51).
Із договору на виконання земельних робіт № 7/1-2018 року від 13 серпня 2018 року убачається, що між фізичною особою-підприємцем Вихристюк О.Ф. (виконавцем) та ОСОБА_1 (замовником) було укладено договір, предметом якого є виконання комплексу робіт із землеустрою щодо підготовки відповідних документів для проведення державної реєстрації та оформлення права землекористування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 42-43). 
Відповідно до Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 2018 року (без зазначення числа та місяця) складеного та підписаного головою Цінівської сільської ради Ткачів Б., спеціалістом-землевпорядником Цінівської сільської ради Сенів М.Б., виконавцем робіт ФОП ОСОБА_4 , власником земельної ділянки ОСОБА_1 , межі земельної ділянки, площею 0,2800 га за кадастровим № 2624886201:01:004:0133, яка знаходиться в урочищі «Біля цвинтаря», в межах села Цінева, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, та надається у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (закопаними дерев`яними стовпами) у кількості 6 шт., список яких додається. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_1 .
Однак, виконати роботи за вказаним вище договором виявилось неможливо про що ОСОБА_4 (виконавець) у своєму повідомленні від 22 серпня 2018 року та у листі про розгляд заяви від 18 вересня 2019 року повідомив ОСОБА_1 (замовника) та повідомила, що за згідно умов договору було проведено геодезичну зйомку земельної ділянки та складено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В подальшому проект землеустрою було передано (замовнику) для погодження Акту приймання передачі межових знаків на зберігання з суміжними землекористувачами та сільською радою. В процесі погодження проекту землеустрою в сільській раді, виконавця було проінформовано про те, що в межах земельної ділянки, на яку розроблено проект землеустрою, знаходиться частина іншої земельної ділянки. Таким чином, однією з підстав для відмови в здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, що передбачено приписами частини шостої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». (т. 1 а.с. 65-67).
При цьому суд зауважує, що при складанні вище зазначеного проекту, при виготовлені кадастрового плану, плану меж зон обмежень і сервітутів земельної ділянки, матеріалах перенесення меж земельної ділянки в натурі на місцевості не вказані суміжні землекористувачі, а тому з ними і не погоджувалися межі земельної ділянки. 
Із вказаного вище убачається, що позивачці було виділено в постійне користування земельні ділянки (в тому числі і спірну) 28 грудня 2001 року. 
Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію Земельного кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2002 року та яким змінено порядок надання земельних ділянок у власність та користування.
Пунктом 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (в редакції  2002 року) передбачено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.
У постанові від 5 листопада 2019 року в справі № 906/392/18 (провадження
№ 12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Така позиція відповідає висновку, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі
№ 922/989/18 (провадження № 12-205гс19) вказано, що громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.
Таким чином на підставі зазначеного вище рішення сільської ради позивачка має право на оформлення речового права на землю у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступити до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється. 
Отже, позивачка отримавши в грудні 2001 року в постійне користування земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства: в урочищі «Клини» площею 0,10 га; в урочищі «Прун» площею 0,13 га; в урочищі «Біля цвинтаря» площею 0,28 га (спірна земельна ділянка), в тому числі сінокіс площею 0,20 га мала право приступити до використання спірної земельної ділянки після встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). 
Позивачкою не долучено до матеріалів справи доказів, що такі межі в натурі (на місцевості) були встановлені та документально оформлені.
Через тривалий період часу (більше 16 років) позивачка приступила до здійснення заходів щодо державної реєстрації земельної ділянки, при цьому жодних документів, які б свідчили про конфігурацію та встановлені межі на момент передачі їй у постійне користування спірної земельної ділянки у 2001 році не отримувала та такі документи відсутні і у відповідача – сільській раді. 
Окрім того, позивачкою не вживалося і заходів для відновлення меж спірної земельної ділянки, якою раніше користувалася її мати.
Так, до матеріалів справи позивачкою долучено відповіді виконавчого комітету Цінівської сільської ради від 20 березня 2017 року на її звернення від 16 та 17 березня 2017 року, із яких убачається, що відновити межі по матеріалах інвентаризації неможливо, а тому їй було рекомендовано звернутися в ліцензовану проектну землевпорядну організацію для встановлення меж земельної ділянки. Необхідність проведення кадастрової зйомки обумовлюється тим, що згідно з чинним законодавством правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою не містять опису точних її меж. Тому встановити межі земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів неможливо. Рішення сесії сільської ради щодо вилучення (у ОСОБА_1 ) земельної ділянки в урочищі «Біля цвинтаря» не приймалося. Частина присадибної ділянки під будівництво (у ОСОБА_1 ) не вилучалася (т.1 а.с. 27-28).
Під час розгляду справи представники відповідача Дубівської сільської ради неодноразово повідомляли, що в урочищі «Біля цвинтаря» земля є вільною, близько 1 га та вони не відмовляють позивачці у надані їй земельної ділянки такої ж площі, однак не згідні з її конфігурацією.
Із долучених до матеріалів справи копій документів (т. 1 а.с. 221-249, т. 2 а.с. 1-15 ) слідує, що відповідач ОСОБА_2 29 червня 2016 року на земельних торгах у формі аукціону з продажу земельної ділянки придбав земельну ділянку з кадастровим номером 2624886201:01:004:0133, площею 0,1094 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для обслуговування автозаправки, розташовану за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район село Цінева, урочище «Парники». 
Із матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу на земельних торгах для обслуговування автозаправки Цінівська сільська рада на території села Цінева урочище «Парники» Рожнятівського району Івано-Франківської області, складеного ПП «Луги» в 2015 році убачається, що земельна ділянка має площу 0,1094 га та ця земельна ділянка межує від точок А до Б - із землями загального користування, та від точок Б до А - із землями запасу сільської ради. Відповідачу ОСОБА_2 була продана земельна ділянка в урочищі «Парники» із вільних земель запасу Цінівської сільської ради, в межах села Цінева, згідно генерального плану забудови, затвердженого рішенням сесії Цінівської сільської ради № 232-28/2015 від 21 серпня 2015 року та схеми території населеного пункту село Цінева (т.1 а.с. 245-247). 
Таким чином із цих графічних матеріалів слідує, що земельна ділянка, яку придбав відповідач ОСОБА_2 в урочищі «Парники» не є суміжною із земельною ділянкою, яка надавалася в користування позивачці ОСОБА_1 в урочищі «Біля цвинтаря».
Із пояснень представника відповідача Дубівської сільської ради Сенів Н.Б., убачається, що в сільській раді вона працює з 2010 року, при її діяльності інвентаризація земель не проводилась, чи проводились обміри спірної земельної ділянки вона не знає. Щодо земельної ділянки яка була продана ОСОБА_2 , то ця земельна ділянка була вільною, та площа вільних земель біля дороги на той час складала 1 га і не межувала з земельною ділянкою, яка була виділена ОСОБА_1 у користування, яка не була ідентифікована, не були забиті кілки, земельна ділянка не оброблялася, не оралася, не була загороджена. 
Із показів свідка ОСОБА_7 убачається, що її город, який знаходиться по об`їзній дорозі села Цінева в урочищі «Біля цвинтаря» розташований недалеко від городу ОСОБА_1 та вона бачила, як цей город обробляла сама ОСОБА_1 та її мати. Форма (конфігурація) та розмір земельної ділянки їй не відомі. Також їй відомо, що ОСОБА_1 згодом дозволила комусь косити земельну ділянку.
У судовому засіданні позивачка підтвердила, що з 2011 року нічого не садила на спірній земельній ділянці, з 2011 по 2015 роки земельною ділянкою користувалася інша особа, яка косила траву, заготовляла сіно та випасала коней. 
В ході розгляду справи за клопотанням позивачки судом було призначено земельно-технічну експертизу. 
Висновком за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 350/1524/1524/20 від 15 листопада 2022 року № 193022-28/3505/22-28 (т. 2 а.с.101-108) встановлений факт часткового накладення земельної ділянки з кадастровим номером 2624886201:01:004:0133, площею 0,1094 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на земельну ділянку площею 0, 28 га, яка була виділена ОСОБА_1 у постійне користування та розташована в урочищі «Біля цвинтаря» в межах села Цінева Рожнятівського району Івано-Франківської області. 
При цьому межі (конфігурація) земельної ділянки в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розробленому ФОП ОСОБА_4 були зазначені згідно пояснень ОСОБА_1 . Земельна ділянка згідно цього проекту не сформована. Будь-яких доказів щодо параметрів земельної ділянки, яка була передана ОСОБА_1 матеріали експертизи не містять.
Таким чином, цей доказ у справі не може бути прийнятий до уваги судом, так як ескпертиза була проведена на підставі вище зазначеного проекту землеустрою, відповідно до якого параметри земельної ділянки площею 0,28 га були зазначені самою позивачкою. 
При цьому суд зазначає, що долучений до матеріалів проекту землеустрою Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 2018 року є неналежним доказом, так як не містить повної дати його складання.
Як би такі межові знаки в кількості 6 штук (дерев`яні стовпчики, які мали бути закопаними) передавалися позивачці на місцевості (в натурі), то фактично вони були б розташовані на земельній ділянці, яку придбав відповідач ОСОБА_2 .
Однак таких доказів позивачкою не надано, як не надано і доказів того, що нею подавалися до сільської ради звернення, скарги чи заяви про те, що її межові знаки знаходяться на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 , або ж навпаки межові знаки ОСОБА_2 знаходилися на наданій їй в користування земельній ділянці. 
Слід також зауважити, що на час придбання відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки, ця земельна ділянка була сформована щодо земельної ділянки, яка була надана в користування позивачці то позивачка не вчинила жодних дій щодо формування виділеної їй земельної ділянки, також позивачкою не долучено жодних доказів, які б свідчили про точний розмір та конфігурацію земельної ділянки площею 0,28 га в урочищі «Біля цвинтаря» якою користувалася її мати ОСОБА_3 . 
Таким чином, з урахуванням того, що окрім даних щодо конфігурації земельної ділянки, які були вказані самою позивачкою в процесі виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в урочищі «Біля кладовища» в селі Цінева, позивачкою не долучено інших належних та допустимих доказів, які б свідчили, що межі земельної ділянки, яка їй була виділена в користування виносились в натурі (на місцевості) і цей факт підтверджується відповідними документами, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відбулося накладення земельних ділянок в результаті чого були порушені права позивачки, у зв`язку з чим суд вважає позов не обгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. 
Відмовляючи у задоволені позову, суд також вважає, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку на підставах, передбачених чинним законодавством, то всі похідні вимоги позивачки про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради щодо набуття відповідачем права власності на земельну ділянку та її реєстрацію задоволенню не підлягають.
У зв`язку з тим, що судом не встановлено обставин, які б порушували право користування позивачки земельною ділянкою та як було встановлено судом вона приступила до використання земельної ділянки без встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), що заборонялося Земельним кодексом України, який діяв в період отримання позивачкою права на користування земельною ділянкою, суд вважає, що відповідачем Дубівською сільською радою не заподіяно моральної шкоди позивачці, а тому в задоволенні і цієї вимоги слід відмовити. 
Керуючись статями 10, 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дубівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Дубівської сільської ради Шлапак Г.М., Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про витребування земельної ділянки, скасування рішень та відшкодування моральної шкоди – відмовити.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного оскарження. 

Суддя Сокирко Л.М.