РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/2097/26
провадження у справі № 2/0285/1757/26
25 червня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………..........Літвин О. О.,
секретаря…………………………......Клечковської М. М.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження 
без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, – 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1427-5544 в розмірі 92000 грн.
Заявлені вимоги мотивовано тим, що 29.07.2024 між ним та відповідачем в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20000 грн строком на 365 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку відповідача, однак остання належним чином умови договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 18.03.2026 утворилась заборгованість у загальному розмірі 108160 грн, з яких: 20000 грн прострочена заборгованість за кредитом та 88160 грн прострочена заборгованість за процентами. 
Водночас кредитодавець застосував до позичальника програму лояльності, якою передбачено часткове списання боргу на суму 16160 грн. 
У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 20000 грн заборгованості за кредитом та 72000 грн заборгованості за процентами.

Ухвалою від 17.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
Відзиву на позов відповідачем не подано, водночас 21.05.2026 через систему «Електронний суд» надіслано пояснення, в яких вона заперечила проти заявленого розміру заборгованості та просила зменшити суму стягнення, посилаючись на несправедливість і надмірність нарахованих процентів та комісій порівняно із сумою отриманого кредиту (20000 грн кредиту та 72000 грн процентів).
Зазначає, що такі умови суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Посилалася на тяжкий матеріальний стан, зокрема статус одинокої матері, мінімальний дохід, наявність інших боргів і виконавчих проваджень, та вказувала на фактичну неможливість сплати заявленої суми без порушення права на належне утримання дитини.
Окремо у відзиві зазначила, що кредитний договір укладений після набрання чинності Законом №3498-ІХ, яким встановлено максимальну денну процентну ставку у розмірі 1%, однак позивач продовжив нараховувати проценти у більшому розмірі, чим порушив вимоги Закону України «Про споживче кредитування» та права споживача фінансових послуг.
Крім того, вважає несправедливими та нікчемними окремі умови договору щодо комісій і додаткових платежів, зокрема 15% комісії за видачу кредиту.
У зв`язку з цим стверджувала, що позивач не довів належним чином розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ст.ст.3, 626-628 ЦК України договір є домовленістю сторін, які є вільними в його укладенні та визначенні умов.
За змістом ст.ст.1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором фінансова установа надає позичальнику кредит на визначених договором умовах, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у встановлені строки. 
Договір про відкриття кредитної лінії є різновидом кредитного договору, за яким кредит надається в межах установленого ліміту. 
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
З матеріалів справи встановлено, що 29.07.2024 між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1427-55445 продукту «CreditKasa», за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 20000 грн строком на 365 днів із зобов`язанням повернення кредиту та сплати процентів за користування у розмірі 1,5% на день. Договором передбачена можливість застосування до позичальника промо-, пільгової або зниженої процентної ставки в межах програм лояльності за умови дотримання визначених договором вимог.
Сторони також погодили, що укладений договір разом із Правилами надання кредиту становить єдиний договір, а позичальником підтверджено факт ознайомлення з його умовами, Правилами, паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою законодавством України у сфері споживчого кредитування і фінансових послуг.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А8591.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту в електронній формі і, за умови підписання у порядку, визначеному законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.3,12). 
Використання одноразового ідентифікатора прирівнює електронний договір до письмового. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. 
Згідно зі ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі. 
Додані до Договору Правила відкриття кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, містять розмір суми кредиту, процентну ставку, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. 
Перед укладенням договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлена. 
Позивач/кредитодавець свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та 29.07.2024 надав кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується даними квитанції платіжної системи LiqPay про видачу кредитних коштів за договором 1427-5544.
Підстав вважати, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій, а персональні дані відповідача у ІТС кредитора були введені не нею особисто, матеріали справи не містять. Зазначений у договорі реєстраційний номер облікової картки платника податків та адреса реєстрації ОСОБА_1 відповідає даним, зазначеним нею у поясненнях суду.
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між ним та відповідачем кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). 
За змістом ст.ст.634, 638 ЦК України кредитний договір може бути укладений як договір приєднання шляхом приєднання позичальника до визначених кредитодавцем умов, а договір є укладеним у разі досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов. 
Укладення кредитних договорів в електронній формі відповідає вимогам законодавства України, а зобов`язання за таким договором є обов`язковими для виконання сторонами.
Отже, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася, погодилася та не сприймала їх, як невигідні для себе. 
Спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору.
При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був б укладений. 
Закон України «Про захист прав споживачів» покладає обов`язок на позичальника бути відповідальним та добросовісним при укладенні договору та вчиняти відповідні дії з метою повного з`ясування умов кредитування. 
Відповідачем самостійно обрано пропозицію фінансової установи щодо надання коштів у кредит, свідомо погоджено її умови, підтверджено їх акцепт шляхом вчинення передбачених електронних дій та отримано грошові кошти. З огляду на це, покладення на відповідача обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання відповідає принципу відповідальності сторони за власні рішення у межах свободи договору. 
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право –  обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. 
Оскільки сторони у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору кредиту ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
Після закінчення строку кредитування відповідачем не повернуто кредитні кошти та не сплачено обумовлені проценти.
Згідно зі ст.ст.12, 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а його невиконання або неналежне виконання є порушенням зобов`язання.
З долученого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 18.03.2026 така становить 108160 грн та складається із основного боргу в сумі 20000 та відсотків в сумі 88160 грн. Останні в період часу з 29.07.2024 по 27.08.2024 нараховувались за промо-ставкою 0,75%, передбаченою п.10.1 договору, в період часу з 29.08.2024 по 24.01.2025 нараховувались за ставкою 1,5% та в період часу з 25.01.2025 по 28.07.2025 за ставкою 1,18%.
Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності в частині часткового списання заборгованості у загальній сумі 16160 грн. Після проведеного перерахунку сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, становить 92000 грн, яка складається з основного боргу в сумі 20000 грн та залишку відсотків в сумі 72000 грн. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.ст.8, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та п.17 Прикінцевих і перехідних положень цього Закону максимальний розмір денної процентної ставки у спірний період не міг перевищувати 1,5% до 19.08.2024 включно та 1% з 20.08.2024, а тому умови договору щодо нарахування процентів у більшому розмірі є нікчемними.
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23.01.2018), судом проведено власний розрахунок заборгованості відповідача по відсотках.
Так, по 27.08.2024 розмір відсотків складає 4500 грн (обумовлена договором промо-ставка 0,75%), далі згідно Закону України «Про споживче кредитування» розмір процентів 1%, що становить 67000 грн. Також з розрахунку вбачається, що відповідачем 29.08.2024 було сплачено 7800 грн. Таким чином, розмір відсотків складає 63700 грн (4500 грн+67000 грн-7800 грн).
Щодо несправедливих умов договору, про які відповідач зазначила у своїх поясненнях, то суд зазначає таке.
ОСОБА_1 до укладення договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, розмір та порядок нарахування процентів, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується підписаними нею договором і паспортом споживчого кредиту. Договором передбачено строк кредитування, промо-, пільгову або знижену процентну ставки. Відповідач мала право відмовитися від укладення договору, однак добровільно погодилася з його умовами.
Доказів того, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» спонукало відповідача до укладення договору на вкрай невигідних умовах або діяло недобросовісно, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору можуть бути визнані несправедливими лише у разі істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін на шкоду споживачу. За ч.ч.5, 7 ст.18 цього Закону несправедливе положення може бути змінене або визнане недійсним. Водночас за ч.3 ст.215 ЦК України оспорюваний правочин породжує правові наслідки до моменту визнання його недійсним судом, а оспорення здійснюється шляхом пред`явлення відповідного позову.
При розгляді справи відповідач не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсними умов договору щодо процентної ставки, а тому її твердження про несправедливість нарахованих процентів та їх зменшення є безпідставним. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог.
Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються сторонами у договорі з урахуванням умов кредитування та ринкових факторів. 
Доказів на спростування презумпції правомірності укладеного договору відповідачем не було надано, не спростована правильність проведеного розрахунку, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. 
Встановлення судом обставин неналежного виконання відповідачем кредитного зобов`язання та відсутності доведеності зворотного, дає підстави дійти висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 20000 грн та частково процентів в сумі 63700 грн, а всього разом 83700 грн.
Резюмуючи вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.
У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, – 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 
на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598),
заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1427-5544 від 29.07.2024 в розмірі 83700 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 24220 грн. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин