УХВАЛА

04 травня 2026 року
м. Київ
справа № 456/2336/22
провадження № 51-1555 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі-Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2026 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року,

установив:
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ухвалою від 04 березня 2026 року відмовив у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області від 24 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 12022141130000455 від 23 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 07 квітня 2026 року залишив без задоволення апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , а ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2026 року - без змін.
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про скасування зазначених судових рішень, а також постанови слідчого від 24 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 12022141130000455 від 23 липня 2022 року за фактом ДТП.
Перевіривши доводи касаційної скарги та копії оскаржуваних судових рішень, Суд дійшов висновку про таке. 
Норми Кримінального процесуального кодексу України встановлюють, що порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством, котре складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (стаття перша КПК).
Згідно з положеннями статті 129 Конституції України забезпечується право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За правилами статті 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Як видно зі змісту касаційної скарги та копії ухвали апеляційного суду від 07 квітня 2026 року, ухвала слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2026 року переглядалася в порядку апеляційної процедури.
За результатами розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 апеляційний суд ухвалою від 07 квітня 2026 року залишив вказану ухвалу слідчого судді без змін. 
Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 12022141130000455 від 23 липня 2022 року за фактом ДТП не входить до переліку судових рішень, визначених статтею 424 КПК, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Отже, виходячи з нормативного регулювання, касаційна скарга адвоката ОСОБА_4 подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема з огляду на необхідність регулювання судової системи державою. 
Такі обмеження є допустимими, якщо вони: установлені законом, переслідують легітимну мету; є пропорційними. 
Частина третя статті 424 КПК чітко встановлює, що ухвали слідчого судді після їх перегляду в апеляційному порядку не підлягають касаційному оскарженню.
ЄСПЛ у своїй практиці не зобов`язує держави забезпечувати три інстанції судового розгляду. Навпаки, Суд неодноразово наголошував, що Конвенція не гарантує право на касаційний чи надзвичайний перегляд. Для цілей статті 6 Конвенції достатньо, щоб особа мала реальний доступ хоча б до одного суду, компетентного оцінити її доводи. 
У даному провадженні заявник реалізував своє право на подання скарги до  слідчого судді (перша інстанція), подання апеляційної скарги (друга інстанція), а обмеження касаційного перегляду є законним та передбачуваним. 
ЄСПЛ визнає, що процесуальні обмеження, чітко встановлені законом, відповідають принципу правової визначеності. 
Норма статті 424 КПК є: достатньо чіткою, передбачуваною для учасників процесу, узгодженою з загальною концепцією обмеження касаційного перегляду рішень слідчих суддів.
Тому застосування цієї норми не може розглядатися як порушення принципу правової визначеності чи таке, що позбавляє особу ефективного засобу юридичного захисту. 
ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що доступ до суду апеляційної інстанції може вважатися достатнім засобом юридичного захисту, якщо саме ця інстанція має повноваження повністю переглянути оскаржуване рішення та надати необхідний рівень гарантій. 
Апеляційний суд у даному випадку розглянув скаргу по суті. 
Суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 428 КПК, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у зв`язку з чим відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити, а відтак у Суду відсутні процесуальні підстави для надання оцінки доводам касаційної скарги,оскільки оскаржувані в ній судові рішення не можуть бути предметом касаційного перегляду.
Водночас Суд наголошує, що посилання адвоката ОСОБА_4 на рішення Верховного Суду (ухвала від 09 вересня 2024 року у справі № 759/7254/22, ухвала від 06 червня 2024 року у справі № 359/6507/23, ухвала від 21 серпня 2025 року у справі № 199/4202/25, від 23 квітня 2025 року у справі № 753/7396/23, постанова від 12 лютого 2026 року у справі № 466/3171/22, постанова від 27 березня 2025 року у справі № 466/568/23, постанова від 09 вересня 2025 року у справі № 469/1433/24) як підставу для перегляду, а також його твердження про відкриття касаційним судом проваджень і призначення до судового розгляду проваджень за касаційними каргами на ухвали апеляційних судів, якими залишено без змін ухвали слідчих суддів про закриття кримінальних проваджень, суперечить змісту зазначених рішень. Із цих рішень убачається, що апеляційними судами переглядалися рішення судів першої інстанції, а не ухвали слідчих суддів, як це помилково стверджує адвокат.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити адвокату ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2026 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 07 квітня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3