Справа № 472/326/26
Провадження №2-а/472/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року с-ще Веселинове 
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А.О.,
за участю секретаря Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6912046 від 26 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2026 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6912046 від 26 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності.
В позові позивач ОСОБА_1 зазначила, що постановою інспектора Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області серія ЕНА №6912046 від 26.03.2026 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що «26.03.2026 року о 16:31:28 годині в с. Пушкове, вул. Комарова, 7, керуючи транспортним засобом Toyota Camry державний номерний знак НОМЕР_1 , керував вище вказаним транспортним засобом на автомобільній дорозі, яка в одному напрямку має дві смуги для руху, при цьому рухався в лівій смузі, при вільній правій, чим порушив вимоги п.11.2 ПДР України», чим порушив п.9.2.б ПДР – Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом». 
Під час розгляду справи на місці події працівники поліції повідомили їй лише про нібито порушення п.11.2 Правил дорожнього руху України. Жодних зауважень щодо порушення п.9.2.б ПДР України не висловлювалось. Водночас у постанові зазначено додаткове порушення п.9.2.б ПДР України, що свідчить про внесення до постанови обставин, які фактично не обговорювались під час розгляду справи на місці. Це порушує моє право на захист, передбачене ст.2 68 КУпАП, оскільки я була позбавлена можливості надати пояснення щодо всіх інкримінованих порушень. 
Стосовно твердження (звинувачення) інспектора щодо порушення нею вимоги п.11.2 ПДР України, вона надавала пояснення, що рух у лівій смузі був обумовлений дорожньою обстановкою та здійснювався з метою забезпечення безпеки дорожнього руху. Перед населеним пунктом здійснювала маневр випередження, а також об`їзд пошкоджень дорожнього покриття (у правій смузі якість покриття місцями була гірша, ніж у лівій), з чим було пов`язано рух в лівій смузі. Далі, завдяки особливостям рельєфу місцевості с.Пушкове (затяжний спуск та підйом), я ще перед населеним пунктом завчасно помітила автомобіль патрульної поліції, а за ним зупинений на узбіччі транспортний засіб, біля якого знаходились представники поліції, причому один із них фізично перебував у правій смузі руху та спілкувався з водієм зупиненого транспортного засобу через вікно автомобіля. З метою уникнення створення небезпеки для працівників поліції та інших учасників дорожнього руху я продовжила рух у лівій смузі, знизивши швидкість до максимально дозволеної швидкості руху в населених пунктах. Знаків, забороняючих рух лівою смугою не було, перед спуском було встановлено дорожній знак 5.20.1. 
Вважає, що такі дії відповідають загальним принципам безпеки дорожнього руху та не можуть кваліфікуватися як порушення. Проте працівники поліції пояснення проігнорували, не взявши їх до уваги.
Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6912046 від 26.03.2026 року інспектора Голованівського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області Бужан Максима Сергійовича про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а провадження по справі закрити.
14 квітня 2026 року до суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Дейкун І.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позов не підлягає задоволенню, вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зазначила, що 26.03.2026 року інспектором Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області Бужан Максимом Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6912046 відносно ОСОБА_1 за ознаками, передбаченими ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. 
Так, 26.03.2026 о 16.31 Позивач керуючи транспортним засобом марки Тойота Camry, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Комарова 7, в с. Пушкове, Кіровоградської області, рухалася в крайній лівій смузі дороги, яка має дві полоси в одному напрямку, при вільній правій, чим порушила п.п. 9.2.б, п. 11.2 ПДР України порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.
Відповідно до п. 11.5 розділу 11 ПДР «Розташування транспортних засобів на дорозі»: на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Пункт 11.2 розділу 11 ПДР «Розташування транспортних засобів на дорозі» встановлює, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. На підставі розділу 9 «Попереджувальні сигнали» Правил дорожнього руху України: п. 9.1. Попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; п. 9.2. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 
З вищевикладеного вбачається, що винесена постанова про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП є законною та обґрунтованою. Просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. 
21 квітня 2026 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що ознайомившись з наданими відповідачем відеозаписами на DVD диску, хоче зазначити, що наданий відеозапис з нагрудної камери, яка належить інспектору, не містить моменту зупинки з початком розмови щодо причини зупинки, інкримінованого правопорушення та моїх пояснень щодо вжиття превентивних заходів безпеки, а починається вже після того як я виявила бажання ознайомитись з відеозаписом порушення. Відеозапис, зроблений нею на телефон, передував цьому моменту. На ньому ще видно зупинений раніше інспектором автомобіль KIA та самого інспектора, а також видно положення службового автомобіля, на якому встановлено відеореєстратор, відеозапис з якого інспектор поклав в основу за доказ вчинення мною правопорушення. Такий ракурс зйомки не дає можливості побачити всієї дорожньої обстановки, оскільки в кадр не потрапив зупинений раніше мене автомобіль та не видно місцезнаходження інспекторів, один з яких фізично перебував у правій смузі руху та спілкувався з водієм. Тобто докази, якими керувався інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови вважаю неналежними, недостовірними та недостатніми. 
Також для неї лишається незрозумілим звідки в оскаржуваній постанові взялося твердження про порушення п.9.2.б ПДР, нею такого порушення допущено не було. Жоден з інспекторів не озвучував подібного. Надані відповідачем відеозаписи також не містять інформації про таке (ані з реєстратора, ані з нагрудної камери номер 37). Просить суд позовні вимоги задовольнити.
Також 21 квітня 2026 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про повернення помилково сплаченого судового збору у розмірі 665,60 грн. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, але до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. 
Згідно зі ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6912046 від 26 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 26.03.2026 року о 16:31:28 годині в с. Пушкове, вул. Комарова, 7, остання, керуючи транспортним засобом Toyota Camry державний номерний знак НОМЕР_1 , керувала вище вказаним транспортним засобом на автомобільній дорозі, яка в одному напрямку має дві смуги для руху, при цьому рухалася в лівій смузі, при вільній правій, чим порушила вимоги п.11.2 ПДР України»,|чим порушила п.9.2.б ПДР – Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. 
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. 
Так, за змістом вказаної постанови, копія якої надана позивачем, останній визнаний винуватим в тому, що порушив п.11.2 ПДР України, а саме на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався по лівій смузі при вільній праві, не маючи наміру повертати ліворуч або здійснювати розворот.
Відповідно до п.11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.
Згідно з п.11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Ліва смуга призначена для випередження, об`їзду, розвороту або повороту ліворуч.
Також, зі змісту постанови позивач порушила п.9.2.б ПДР, що зобов`язує водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Цей маневр попереджає інших учасників руху, виконується завчасно і є обов`язковим незалежно від наявності інших авто на дорозі.
При цьому, відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Оскаржувана постанова міститься відомості про фіксацію правопорушення. Також відповідач долучає відеозапис, в якому не міститься момент зупинки позивача та причина зупинки. 
Однак позивачем було долучено до матеріалів справи відеозапис та фото зображення самого спуску, з якого вбачається, що перед спуском встановлений дорожній знак 5.20.1  “Початок додаткової смуги руху”, що позначає початок додаткової смуги на підйом або смуги гальмування на транспортних розв`язках в одному або різних рівнях, інформує водіїв про появу ще однієї смуги, яка може використовуватися для розгону/гальмування або для того, щоб вантажний чи тихохідний транспорт не заважав загальному потоку на підйомі, тобто ОСОБА_1 керувала транспортним засобоммарки Тойота Camry, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Комарова 7, в с. Пушкове, Кіровоградської області, в зоні дії зазначеного дорожнього знаку, не порушуючи, при цьому інших правил дорожнього руху.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу позивача, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення та безпідставності зупинки.
Крім того, суд звертає увагу, на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, де зазначено, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain»  від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.
Оскільки доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення відповідачем не надано, та не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з вищевказаного, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6912046 від 26 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6912046 від 26.03.2026 року інспектора Голованівського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області Бужан Максима Сергійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а провадження по справі закрити. 
Управлінню Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , надмір сплаченого судового збору: в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять ) гривень 60 (шістдесят) копійок, який був сплачений 01 квітня 2026 року в АТ «ПУМБ» на рахунок № UA 668999980313101206000014374, отримувач коштів: Миколаївський ГУК тг с-ще Веселинове/22030101, код отримувача 37992030 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), що підтверджується квитанцією № AY5A-2Q41-9EZE від 01.04.2026 року
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 червня 2026 року.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А.О. Тустановський