Справа №: 398/7435/25	

провадження №: 2-о/398/54/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"29" червня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Дубровської Н.М.
за участю секретаря судового засідання – Тараненко А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат – Гулян Яніна Вікторівна, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2025року адвокат Гулян Я.В. звернулася до Олександрійського міськрайонного суд Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки НОМЕР_1 від 25 червня 1979 року, заінтересовані особи ГУ ПФУ в Харківській області. 
Заява обґрунтована тим, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 03 листопада 2025 року, заявнику встановлено інвалідність ІІ групи. 12 листопада 2025 року заявник звернувся до територіального органу ПФУ з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності. Подану заяву про призначення пенсії, за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області. Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 112750009561 від 19 листопада 2025 року в призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового сажу. При цьому, до страхового стажу не зараховано стаж роботи, що підтверджений трудовою книжкою НОМЕР_1 від 25 червня 1979 року, оскільки зазначене в ній на титульній сторінці по батькові « ОСОБА_2 »(рос.мовою) не відповідає даним паспорта заявника « ОСОБА_3 » . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 зазначене по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта заявника « ОСОБА_4 ». У зв`язку з наявними розбіжностями ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Встановлення факту судом має юридичне значення для повторного звернення до ПФУ з метою призначення пенсії по інвалідності. 
Ухвалою від 27 листопада 2025 року  відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду. 
В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Гулян Я.В. не з`явилися, матеріали справи містять заяву про задоволення заяви, розгляд справи без їх участі. 
Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Харківській області, належним чином повідомлене про час, дату та місце судового засідання, у судове засідання не прибув, матеріали справи містять заяву про розгулі справи без участі та вирішення справи на розсуд суду та не заперечення проти встановлення факту.
Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвища ім`я та по-батькові, місце і час народження, що зазначені в документі не збігається з ім`ям, по-батькові, прізвища, місце і час народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.
Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 червня 1979 року, заявник на російській мові « ОСОБА_5 » ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 зазначене по батькові, української мовою: « ОСОБА_1 ». 
За військовим квитком НОМЕР_3 на російській мові « ОСОБА_5 ». 
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 08 квітня 1997 року, заявник записаний, як « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідно архівної довідки ПАТ «Науково - виробниче об`єднання» «ЕТАЛ» за № 262/10-02/060 від 19 листопада 2025 року та довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за № 263/10-02/060 від 19 листопада 2025 року, ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві. 
Судом встановлено, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 03 листопада 2025 року, заявнику встановлено інвалідність ІІ групи. 12 листопада 2025 року заявник звернувся до територіального органу ПФУ з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності. Подану заяву про призначення пенсії, за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області. Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 112750009561 від 19 листопада 2025 року в призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового сажу. При цьому, до страхового стажу не зараховано стаж роботи, що підтверджений трудовою книжкою НОМЕР_1 від 25 червня 1979 року, оскільки зазначене в ній на титульній сторінці по батькові « ОСОБА_2 »(рос.мовою) не відповідає даним паспорта заявника « ОСОБА_3 » . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 зазначене по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта заявника « ОСОБА_4 ». У зв`язку з наявними розбіжностями ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 
Встановлення факту належності заявнику довідок має для заявника юридичне значення, оскільки є підтвердженням трудового стажу. 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Слід зауважити, що в разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.
У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. 
Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
– факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
– встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
– заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
– чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172 КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє. Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.
Таким чином, з метою усунення перешкод для нарахування пенсії, необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки НОМЕР_1 від 25 червня 1979 року заявнику ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 293 – 294, п. 6 ч. 1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Заяву  ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат – Гулян Яніна Вікторівна, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_1 від 25 червня 1979 року.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Дубровська Н.М.