Справа № 173/1407/26
Номер провадження1-кп/173/152/2026 

В И Р О К 
іменем України
07 травня 2026 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026046430000019 від 14.04.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корнило-Наталівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-19.08.2022 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-11.05.2023 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71, 72 КК України, частково приєднано покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду від 19.08.2022 року у виді позбавлення волі на строк 3 місяці. Остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці;
-15.06.2023 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2023 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці. Звільнився 22.10.2024 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування встановлені фактичні обставини кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
12.04.2026, близько 20 годин 30 хвилин, більш точний не встановлено, ОСОБА_3 , знаходився поблизу території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В цей час у ОСОБА_3 раптово виник протиправний злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла особи, а саме домоволодіння ОСОБА_4 , за вищевказаною адресою.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , цього ж дня, близько 20 годин 30 хвилин, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи, тобто не допускається проникнення до житла та іншого володіння особи, проведення у них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця житла ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, без дозволу володільця, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що територія домоволодіння зовні не огороджена парканом, пройшов на територію домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 .
Надалі, перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , розбивши шибку дерев`яного вікна та виламавши раму вікна житлового будинку ОСОБА_4 , проник в середину житлового будинку, за вказаною адресою де порушив побутову обстановку та у подальшому через деякий період часу покинув територію будинку через вхідні двері і тим самим порушив конституційне право ОСОБА_4 на недоторканість житла.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, яке передбачене ч. 1 ст. 394 КПК України, та у присутності захисника ОСОБА_5 надав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.
Ухвалою суду від 04 травня 2026 року за клопотанням прокурора відповідно до вимог ст. 381, 382 КПК України обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України призначено до судового розгляду без проведення судового засідання за відсутності учасників кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю, дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
Санкцією ч. 1 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправнних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено. Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання, яка зазначена в обвинувальному акті, як обтяжуюча обставина - рецидив злочинів, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є саме рецидив злочинів, тобто вчинення нового умисного злочину, особою яка має судимість за вчинення умисного злочину. В даному випадку, ОСОБА_3 , маючи не погашену судимість за вчинення злочинів вчинив кримінальний проступок, а обставиною, що обтяжує покарання є лише рецидив злочину, тобто вчинення нового умисного злочину, особою яка має судимість за вчинення умисного злочину.
Санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Так, мінімальним покаранням є штраф в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 офіційно не працює. Отже, за таких обставин, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу, навіть в мінімальній межі кримінального закону, є для ОСОБА_3 надмірним тягарем, яке він не зможе виконати з об`єктивних причин. Таким чином, суд вважає, що застосування покарання у виді штрафу не буде ефективним заходом примусу для виправлення ОСОБА_3 а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Наступним покаранням, яке передбачає санкція ч. 1 ст. 162 КК України є виправні роботи на строк до двох років.
Відповідно до ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Оскільки ОСОБА_3 не працює, то цей вид покарання до нього застосувати неможливо. 
Разом з цим, ч. 1 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі, яке полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. При цьому законодавець передбачив можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі застосування такого покарання. Судом встановлено, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненому за обставин встановлених органами досудового розслідування, щиро покаявся, вчинив кримінальний проступок, за таких підстав суд вважає можливим застосувати до нього ст. 75, 76 КК України, надати можливість обвинуваченому виправитись та інтегруватись у суспільство без відбування призначеного покарання. Саме таке покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування з випробуванням на думку суду відповідає особі обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381-383, 394, 395 КПК України суд,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обчислювати з моменту складання вироку суду.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1