справа № 566/582/26
провадження 3/566/421/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року       селище Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області

Суддя Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінський А.С., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону №3 з обслуговування Дубенського району Полку патрульної поліції УПП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №636728 від 10.04.2026, ОСОБА_1 о 09 год 05 хв по вул. Млинівській у с. Малі Дорогостаї Дубенського району Рівненської області, керував електросамокатом «М5 ELITE», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, що підтверджується тестом № 967 від 10.04.2026, проба позитивна – 1,55 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положенням ч.1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату розгляду справи був повідомлений судовою повісткою та шляхом розміщення інформації про розгляд справи на сайті «Судова влада України» (https://ml.rv.court.gov.ua/sud1712/). Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.
Враховуючи належне сповіщення ОСОБА_1 про час, дату і місце розгляду справи, відсутність поважних прични його неприбуття в судове засідання та приямаючи до уваги, що його участь відповідно до ст.268 КУпАП не є обов`язковою, суд рахує можливим розглянути справу у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. з огляду на наступне.
За правилами ст. ст. 7, 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та дотриманням принципу забезпечення законності. 
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.9.А ПДР під час керування електросамокатом «М5 ELITE».
Пунктом 2.9.А ПДР визначено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні. До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо). Відповідно до п.1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.
У цьому контексті слід відмітити, що в розумінні п.п.1,10 велосипед також віднесено до транспортних засобів. 
Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП є водій транспортного засобу, однак не будь-якого.
Так, Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину
Проте, на відміну від визначених у п.1.10 ПДР таких учасників дорожнього руху, як велосипедист і водії механічних транспортних засобів, Правила дорожнього руху не містять визначення терміну «Електросамокат», або « Персональний електричний траспортний засіб» та не встановлюють окремих правил (прав і обов`язків) для осіб, які використовують такі транспортні засоби (їх водіїв). 
Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується порушення Правил дорожнього руху ( п.2.9 А), в той час, як самими Правилами окремо не встановлено правил поведінки для водіїв електросамокатів, або персональних електричних транспортних засобів. Тому, вирішуючи цю справу, суд виходить з наявного законодавчого регулювання, а також критеріїв, визначених підзаконними нормативно-правовими актами, якими в даному випадку є ПДР, за якими елетросамокати та їх водіїв можна віднести до тих транспортних засобів та учасників дорожнього руху, на яких поширюються вимоги п.2,9А ПДР.
Так, пункт 2.9 ПДР міститься у роздіді другому цих Правил, який встановлює обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.  
Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. 
Згідно з п.2 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст. 286 КК України, ч. 6 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 ПДР України.   
Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у ст.ст. 286, 287, 289, 290 КК, ст.ст. 121, 122, 123, 124, 130, 132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.
Згідно з п 2.13 ПДР України, механічні транспортні засоби належать до таких категорій А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Поняття механічний транспортний засіб і транспортний засіб розмежовані. Різниця між ними полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання та потужності електродвигуна: транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша, ніж 3 кВт.
Мопед - це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. 
Зміст цих понять дає підстави дійти висновку, що не кожен транспортний засіб є механічним у розумінні чинних ПДР. Електросамокат можливо прирівняти до мопедa, чи визнати іншим механічним траспортним засобом лише за умови та наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт (або двигуна внутрішнього згорання з робочим об`ємом 50 куб см). Якщо транспортний засіб має потужність меншу, ніж 3 кВт (3000 Вт), його неможливо прирівняти до мопеда ( іншого механічного транспортного засобу), а особу яка ним керує, до водія, на якого поширюються обов`язки визначені п.2.9 А ПДР.
Згідно з протоколом ОСОБА_1 10.04.2026 о 09 год 05 хв по вул. Млинівській у с. Малі Дорогостаї Дубенського району Рівненської області, керував електросамокатом марки «М5 ELITE», де і був зупинений працівниками поліції.
Як вбачається з доступних технічних характеристик електросамоката марки «М5 ELITE»: потужність двигуна: 750 Вт або 500 Вт (залежно від модифікації).  
Таким чином, з огляду на технічні параметри електросамоката марки «М5 ELITE», зокрема потужність двигуна 500-750 W, яка є нижчою від потужності електродвигуна для мопедів чи мотоциклів (3-4 кВт), він не підпадає під жодну з категорій транспортних засобів, у тому числі механічних, для керування якими потрібне водійське посвідчення відповідної категорії. Отже, враховуючи відсутність визначення «електросамокат», або «персональний електричний транспортний засіб» у ПДР, суд вважає, що електросамокат марки «М5 ELITE», яким керував ОСОБА_1 не прирівнюється до мопедів з електричним двигуном та не може визнаватись механічним транспортним засобом, на водіїв яких поширюються вимоги п.2.9А ПДР.
На користь того, що електросамокат марки «М5 ELITE», потужністю меншою 3 КвТ без номерного знака, не прирівняний до мопеда, вказують і ті обставини, що для водія такого транспортного засобу не встановлено виконання обов`язків, визначених у п. 2.1. Правил дорожнього руху (мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тощо). Також законодавством не встановлені вимоги до швидкості руху даного транспортного засобу, віку користувача і т.ін.
У цьому контексті слід звернути увагу на важливості якості закону. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях (справи Щокін проти України, Сєрков проти України, Волков проти України та ін.) неодноразово зазначав про властивості якості закону, який має бути достатньо доступним та передбачуваним щодо наслідків його застосування, тобто бути сформульованим у спосіб, який дає змогу кожній особі, у разі потреби, регулювати свою поведінку.
Оскільки електросамокат марки «М5 ELITE»- це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівняти до мопедів або інших механічних транспортних засобів, на водіїв яких поширюються обов`язки, які встановлені у Розділі 2 ПДР для водіїв механічних транспортних засобів, то за принципом якості закону, у відсутності чіткого нормативно-правового регулювання обов`язків для водіїв легких персональних електричних траснпортних засобів, до ОСОБА_1 не можуть бути застосовані положення п.2.9А ПДР.
Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що в ситуації, що розглядається, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 283-285, 294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області, який виніс постанову. 

Суддя           А.С. Лободзінський