ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/2087/25 

Господарський суд Миколаївської області у складі:
судді Л.М. Ільєвої 
при секретарі судового засідання І.С. Степановій 

за участю представників:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Добрая Елена" про стягнення заборгованості в загальній сумі 41416,69 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Добрая Елена" про стягнення основного боргу в сумі 34943,74 грн., інфляційних втрат у сумі 4689,81 грн., 3% річних в сумі 1599,84 грн., пені у сумі 183,30 грн., посилаючись на наступне.
ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" на підставі п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон № 2189) є виконавцем послуги з постачання теплової енергії.
Так, позивач з посиланням на ст. 12 Закону № 2189 зазначає, що надання послуги з постачання теплової енергії здійснюється виключно на договірних засадах.
Поряд з цим позивач зазначає, що п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189 передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону.
Як вказує позивач, 01.10.2021 на офіційному сайті Позивача (https://ntec.mk.ua) була опублікована інформація щодо затвердження Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послуги з постачання теплової енергії та форму заяви до нього. Однак, позивач зазначає, що відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку ч. 5 ст. 13 Закону № 2189.
Так, за ствердженнями позивача, на підставі викладеного з 01.11.2021 між ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та відповідачем укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 6231 від 01.11.2021 нежитлових приміщень в житловому будинку по пр. Центральний, 23, який є публічним договором приєднання. При цьому позивач вказує, що відповідачу належать на праві власності нежитлові приміщення в житловому будинку по пр. Центральний, 23, загальною площею 197,7 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1998 р., що вбачається з відомостей відомості №336371450 та 429778974 з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 
Наразі позивач зазначає, що в опалювальний період 2022-2023 рр., 2023-2024 рр., 2024-2025 рр. позивачем постачалась відповідачу теплова енергія з метою теплозабезпечення приміщень та нежитлових приміщень, які знаходяться в м. Миколаєві за адресою: пр. Центральний, 23. 
При цьому з початку опалювального сезону 2022-2023 pp., 2023-2024 pp., 2024-2025 pp. відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 124 від 09.12.2022 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.10.2021 № 984 «Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 566 від 25.10.2022 «Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1029 від 25.10.2023 «Про встановления тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 252 від 14.02.2024 «Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1792 від 23.10.2024 «Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» законодавчо встановлено економічно обгрунтовані двоставкові тарифи на теплову енергію та послугу з постачання теплової енергії за умовно-зміною частиною та умовно-постійною частиною тарифу. 
В п. 8 договору зазначено, що позивач забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості га якості згідно з вимогами договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Відповідно до підпунктів 3, 6 пункту 41 договору відповідач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом. встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. У разі несвоєчасного здійснення платежу за послугу сплачувати пеню в розмірі, встановленому цим договором. Згідно зі ст.. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п. 45 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. 
Як вказує позивач, у разі застосування виконавцями двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). Нарахування за умовно-змінною частиною - нарахування за спожиту будівлею (приміщенням) теплову енергію за даними вузла обліку або розрахункову протягом опалювального періоду за тарифами - вартість споживання 1 Гкал. Нарахування за умовно- постійною частиною - грошовий вираз планових економічно обґрунтованих витрат, що включаються до повної собівартості транспортування та постачання теплової енергії, є постійною величиною і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії. Нарахування умовно-постійної частини здійснюється щомісяця протягом року за тарифами вартості одиниці (1 І`кал/год) теплового приєднаного теплового навантаження об`єктів теплоспоживання.
За ствердженням позивача, до споживачів послуг теплопостачання відносяться фізичні/юридичні особи - власники жилих/нежилих приміщень, відповідне обладнання яких приєднане до внутрішньобудинкових систем. Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії є фактом приєднання відповідача до умов договору (акцептування договору). Умовно-постійна частина розрахована для оплати щомісяця упродовж 12 місяців незалежно від наряду споживання теплової енергії, показників вузлів обліку теплової енергії, наявності чи відсутності лічильника.
Як стверджує позивач, з метою забезпечення теплом об`єктів на початку опалювального сезону 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 після зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8°С і нижче, на виконання рішень виконавчого комітету ММР №626 від 09.11.2022, №1189 від 08.11.2023, №1870 від 29.10.2024 було розпочато опалювальний сезон 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 та на підставі цих рішень видати наряди на підключення систем тепло споживання. В подальшому, відповідно до рішень ММР №176 від 24.03.2023. №513 від 27.03.2024. №339 від 24.03.2025 опалювальні періоди закінчено.
Відповідно до п. 33 Правил 830 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Наразі позивач посилається на п. 30 договору, за яким споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: 
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил 830, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному позивачем, але не вите граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті Позивача.
Плата за абонентське обслуговування відповідно до вимог ч. 11 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" нараховується як і в опалювальний сезон, так і в міжсезоння. Щомісячна оплата за абонентське обслуговування, що нараховується протягом року на одного абонента на місяць: за наявності будинкового вузла комерційного обліку т/енергії у розмірі 32,57 грн. (з ПДВ), починаючи з опалювального сезону 2024-2025 pp. 42,85 грн. (з ПДВ); при відсутності будинкового вузла комерційного обліку т/енергії у розмірі 15,84 грн. (з ПДВ), починаючи з опалювального сезону 2024-2025рр. 21,70 грн. (з ПДВ).
Позивач зазначає, що відповідно до пунктів 32, 34 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. 
Як вказує позивач, 24.11.2023 на адресу відповідача був направлений лист щодо розрахунків за послуги з постачання теплової енергії. 
Також позивач вказує, що 20.05.2025 року представниками позивача за адресою: пр. Центральний, 23 складено акт з питань обстеження нежитлових приміщень житлового багатоквартирного будинку на предмет їх розташування, наявності/відсутності опалювальних приладів підключених до централізованої системи опалення. Актом встановлено (п. 5 акту), що нежитлові приміщення знаходяться в межах 4 та 5 під`їздів та в них розміщуються Соціальна аптека № 18 та Ювелірний завод «Золотий Вік». 
За ствердженням позивача, 28.04.2025 та 03.11.2025 на адресу відповідача були направлені претензії № 173-ю і № 480-ю разом з рахунками та актами надання послуг, які були залишені без відповіді. 
При цьому, позивач зауважує, що йому стало відомо про те, що у житловому будинку, розташованому за адресою пр. Центральний, 23 у місті Миколаєві, на першому поверсі розташовані приміщення відповідача, у березні 2023 року, тому позивачем було нараховано за попередній період, починаючи з листопада 2022 року, в рамках позовної давності і умов індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (який є публічним договором приєднання), в т.ч. п.38 цього договору. Як стверджує позивач, за період з листопада 2022 року по вересень 2025 року включно відповідачу нараховано за теплову енергію загальнобудинкових потреб (МЗК та допоміжних приміщень) та абонплата на загальну суму 34943,73 грн., яку відповідач не сплатив.
Також за порушення виконання грошового зобов`язання позивачем відповідно до приписів ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 3% річних за період з 01.11.2023 по 30.11.2025 у розмірі 1599,84 грн. та інфляційні втрати за період з грудня 2023 року по жовтень 2025 року включно в сумі 4689,81 грн. Крім того, позивач вказує, що відповідач зобов`язаний відповідно до приписів ст. 25, 26 Закону України "Про теплопостачання" та умов п. 45 договору сплатити пеню в розмірі 183,30 грн. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 р. вказану позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (вх. № 17634/25 від 11.12.2025 р.) залишено без руху, оскільки заявником в порушення вимог ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України не подано доказів, які б підтверджували обставини щодо направлення листа від 24.11.2023.
23.12.2025 від представника позивача - Вірченко І.П. до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. №18643/25), в якій заявник зазначає, що лист від 24.11.2023 щодо розрахунків з послуги з постачання теплової енергії, який був направлений на адресу відповідача простим листом (не рекомендованим/цінним, без опису), у зв`язку з чим касовий чек та опис вкладення відсутні. Разом з цим, позивач зазначає, що вказаний лист доданий до матеріалів справи до відома, у зв`язку з чим позивач просить суд вважати цей документ не як доказ, а документ, який надає позивач до відома.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2025 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (вх. № 17634/25 від 11.12.2025 р.) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №915/2087/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, при цьому судове засідання призначено на 02 лютого 2026 року об 13:30 (з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 30.12.2025).
02.02.2026 від представника позивача - Вірченко І.П. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №1469/26), в якій заявник просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача, оскільки у зв`язку з воєнним станом на всій території України та погодними умовами в м. Миколаєві представник позивача не має можливості бути присутнім на судовому засіданні. Також представник зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2026 розгляд справи №915/2087/25 відкладено на 04 березня 2026 року о 15:30 з урахуванням неявки сторін в судове засідання та неможливості з`ясування заперечень відповідача на позов з огляду на відсутність відзиву на позов.
26.02.2026 від представника позивача - Вірченко І.П. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №2612/26), в якій заявник просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача у зв`язку з плановою щорічною відпусткою відповідального представника відповідача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2026 р. розгляд справи №915/2087/25 відкладено на 23 березня 2026 року о 10:30 з урахуванням неявки сторін в судове засідання та неможливості з`ясування заперечень відповідача на позов з огляду на відсутність відзиву на позов.
Так, у судовому засіданні господарського суду 23 березня 2026 року по справі № 915/2087/25 за участю представника позивача судом було протокольно оголошено перерву до 16.04.2026 року о 14 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що відповідача повідомлено ухвалою суду від 23.03.2026 року в порядку ст. 120 ГПК України. 
15.04.2026 від представника позивача - Вірченко І.П. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. №5325/26), в якій заявник просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача.
В судове засідання 16.04.2026 р. представники сторін не з`явились.
Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Водночас суд зауважує, що відповідач не зареєстрував електронний кабінет в системі "Електронний суд" ЄСІКС в обов`язковому порядку, як це передбачено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 №3200-IX (далі - Закон №3200-IX), який набрав чинності 21.07.2023. Відтак, відповідачу на підставі ч. 11 ст. 242 ГПК України всі процесуальні документи по справі направлялись у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Проте, надіслані судом на адресу відповідача копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 29.12.2025, ухвали про виправлення описок від 30.12.2025, ухвал про відкладення розгляду справи від 02.02.2026 та від 04.03.2026, ухвали повідомлення про оголошення перерви в судовому засіданні від 23.03.2026 були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".
За змістом п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" або реєстрованого поштового відправлення з позначкою "Адміністративна послуга" такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.
В п. 83 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду. 
Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20).
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
Суд зауважує, що, виходячи зі змісту диспозитивних положень пунктів 1-5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення може бути не лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (тобто день фактичного отримання рішення), а й день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 903/237/23).
При цьому, враховуючи неотримання відповідачем поштової кореспонденції за своїм місцезнаходженням, судом вживалися додаткові заходи щодо належного та фактичного повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом.
Також згідно з ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.
З огляду на вказане та з урахуванням повернення до суду без вручення ухвал суду про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи, господарським судом відповідач також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать наявні в матеріалах справи оголошення.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.
На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.
Разом з тим, з урахуванням положень ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на неявку представників сторін в судове засідання 16.04.2026 року, судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України підписано скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення без його проголошення.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 336371450 від 21.06.2023 р.) нежитлове приміщення загальною площею 197,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1511029648101), що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Центральний, будинок 23, на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Добрая Елена» (номер відомостей про речове право: 25329474).
Відповідно до акту №35 від 20.05.2025 р., що складений представниками позивача, нежитлові приміщення, що належать ТОВ «Добрая Елена», які знаходяться в межах 4 та 5 під`їздів в будинку за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Центральний, будинок 23, мають індивідуальне опалення.
Так, в опалювальних сезонах 2022-2023 років (з 09.11.2022 по 24.03.2023) та 2023-2024 (з 14.11.2023 по 28.03.2024), 2024-2025 років (з 01.11.2024 по 24.03.2025) позивач здійснював централізоване постачання теплової енергії до будинку за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 23, що підтверджується нарядами від 14.11.2022, від 22.11.2023, від 06.11.2024 на підключення системи опалення та відомостями споживання теплової енергії абонентом від 28.11.2022 р., від 21.12.2022 р., від 23.01.2023 р., від 22.02.2023 р., від 27.03.2023 р., від 29.03.2023 р., від 30.11.2023 р., від 25.12.2023 р., від 25.01.2024 р., від 22.03.2024 р., від 28.03.2024 р., від 25.11.2024 р., від 24.12.2024 р., від 27.01.2025 р., 24.02.2025 р., від 25.03.2025 р.
При цьому початок і закінчення опалювального періоду 2022-2023, 2023-2024 та 2024-2025 років у житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва визначалися рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 626 від 09.11.2022, № 176 від 24.03.2023, № 1189 від 08.11.2023, № 513 від 27.03.2024, №1869 від 29.10.2024, №339 від 24.03.2025 згідно із якими відповідні опалювальні періоди тривали з 09.11.2022 по 24.03.2023, з 14.11.2023 по 28.03.2024, з 01.11.2024 по 24.03.2025.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово- комунальні послуги" (далі - Законом N 2189-VIII).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону N 2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.
За наведеним у пунктах 2, 5 частини першої статті 1 Закону N 2189-VIII визначенням: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону N 2189-VIIІ учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону).
Отже, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 6 вказаного Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" є виконавцем послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону N 2189-VIII передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. До повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 N 830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статті 14 Закону (пункт 13 Правил).
Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону N 2189-VIII за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Згідно із Законом N 2189-VIII договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 N 1022 та N 1023.
Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 N 1022:
- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;
- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);
- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.
- споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону N 2189-VIII (у редакції змін внесених Законом N 1060-IX) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 Закону N 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.
Водночас, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону.
Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон N 2189-VIII у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 N 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі N 908/3233/20, від 14.12.2023 у справі N 908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі N 908/710/23.
01.10.2021 на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль https://ntec.mk.ua була опублікована інформація щодо затвердження Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 N 1022 типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послуги з постачання теплової енергії та форму заяви до нього.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач після набуття ним права власності на спірне приміщення не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. 
Наразі суд зауважує, що законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому непідписана заява-приєднання до договору не вбачає відсутність підстав для укладання договору, оскільки в даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не передбачає підписання заяви-приєднання.
Отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Окрім цього, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення контори відповідача, підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону та нарядом про підключення системи опалення до будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача.
Таким чином, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є факт отримання послуги.
Судом встановлено, що між сторонами укладено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії № 6231 від 01.11.2021, який є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 640, 641, та 642 Цивільного кодексу України, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення на невизначений строк.
Так, згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 173 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається оскільки вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Частиною 6 ст. 633 Цивільного кодексу України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Так, згідно п. 1 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 2 договору даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця https://ntec.mk.ua.
Згідно п. 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.
Пунктом 5 договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
У п. 8 договору визначено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішнього будинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку).
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. N 315. У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу (п. 11 та п. 12 договору).
Відповідно до п. 30 договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 N 830 (Офіційний вісник України, 2019р, N 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р, N 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця https://ntec.mk.ua.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Згідно з п. 31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті виконавця https://ntec.mk.ua. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення вдію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до п. 32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Пунктом 33 договору передбачено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватись у електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору).
Відповідно до п. 44 договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до умов цього договору або закону.
Зважаючи на наведене, індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії є укладеним та набрав чинності з 01.11.2021 року, у зв`язку з чим є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.
Так, укладений між сторонами по справі індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії № 6231 від 01.11.2021 є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо підтвердження факту постачання теплової енергії слід зазначити наступне.
Згідно зі ст. 13 Закону України "Про теплопостачання" до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать регулювання діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад; здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог; встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.
Згідно з частинами першою, третьою статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
За ч. 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 
Абзацами 1, 2 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (абз. 3 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.05.2024 у справі № 904/346/23, за змістом положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" автоматичне виникнення договірних відносин споживача з теплопостачальною організацією на підставі Типового договору передбачено для споживачів, які самостійно не визначилися з моделлю організації договірних відносин і у яких були відсутні попередні договірні відносини з теплопостачальною організацією. При цьому затвердження Кабінетом Міністрів України Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії постановою від 21.08.2019 №830 не є підставою для втрати чинності попередніми договорами, за якими здійснювалося постачання теплової енергії споживачам у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №626 від 09.11.2022, яке знаходиться в загальному доступі, опалювальний сезон на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з було розпочато 09.11.2022. Теплопостачальним підприємствам міста, починаючи з 09.11.2022 протягом 10 діб, доручено здійснити пуск котелень для подачі тепла до споживачів м. Миколаєва всіх форм власності, підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.
Відповідно до наряду б/н від 14.11.2022 підключено систему опалення за адресою пр. Центральний, 23.
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №176 від 24.03.2023 опалювальний сезон закінчено з 24.03.2023 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, пологових будинків, амбулаторій.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1189 від 08.11.2023 опалювальний сезон на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання розпочато з 14.11.2023. Теплопостачальним підприємствам міста, починаючи з 14.11.2023 протягом 10 діб, доручено здійснити пуск котелень для подачі тепла до споживачів м. Миколаєва всіх форм власності, підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.
Відповідно до наряду б/н від 22.11.2023 підключено систему опалення за адресою пр. Центральний, 23.
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 513 від 27.03.2024 опалювальний сезон закінчено з 28.03.2024 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, пологових будинків, амбулаторій.
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1870 від 29.10.2024, яке знаходиться в загальному доступі, опалювальний сезон на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з було розпочато 01.11.2024. Теплопостачальним підприємствам міста, починаючи з 01.11.2024 протягом 10 діб, доручено здійснити пуск котелень для подачі тепла до споживачів м. Миколаєва всіх форм власності, підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.
Відповідно до наряду б/н від 06.11.2024 підключено систему опалення за адресою пр. Центральний, 23.
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 339 від 24.03.2024 опалювальний сезон закінчено з 24.03.2025 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, пологових будинків, амбулаторій.
Як визначено в п. 5 договору, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:
- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №124 від 09.02.2022 р. "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.10.2021 № 984 "Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послуги з постачання теплової енергії ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ", рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №566 від 25.10.2022 "Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послуги з постачання теплової енергії ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ", рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1029 від 25.10.2023 "Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послуги з постачання теплової енергії ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ", рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №252 від 14.02.2024 "Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ", рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1792 від 25.10.2024 "Про встановлення тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" встановлено економічно обґрунтовані двоставкові тарифи та теплову енергію та послугу з постачання теплової енергії за умовно-змінною частиною та умовно-постійною частиною тарифу.
Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.
Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.
Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину).
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль № 473 від 22.09.2021 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії. Щомісячна оплата за абонентське обслуговування, що нараховується протягом року на одного абонента на місяць: за наявності будинкового вузла комерційного обліку т/енергії у розмірі - 32,57 грн. (з ПДВ); при відсутності будинкового вузла комерційного обліку т/енергії у розмірі - 15,84 грн. (з ПДВ).
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №434 від 13.12.2023 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за листопад К=0,8. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №32 від 18.01.2024 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за грудень К=0,7. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №65 від 15.02.2024 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за січень К=0,7. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №104 від 21.03.2024 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за лютий з 01.02. по 13.02. К = 0,7; за лютий з 14.02. по 29.02 К = 1,0. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №340 від 28.10.2024 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії. Щомісячна оплата за абонентське обслуговування, що нараховується протягом року на одного абонента на місяць: за наявності будинкового вузла комерційного обліку т/енергії у розмірі ? 42,85 грн. (з ПДВ); при відсутності будинкового вузла комерційного обліку т/енергії у розмірі ?- 21,70 грн. (з ПДВ).
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №389 від 13.12.2024 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за листопад К = 1,11. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №14 від 17.01.2025 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за грудень К = 1,13. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №45 від 14.02.2025 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за січень 2025 р. К = 1,24. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №73 від 12.03.2025 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за лютий 2025 р. К = 1,27 Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Наказом Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль №125 від 25.04.2025 змінено розмір нарахувань за спожиту теплову енергію для категорії "інші споживачі" шляхом перерахування вартості теплової енергії з урахуванням коефіцієнту - К : за січень 2025 р. К=1,22 (замість 1,24); за лютий 2025 р. К=1,24 (замість 1,27); за березень 2025 р. К=1,28. Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) для споживачів (С) визначається за формулою: С=(К-1) х П, де К- коефіцієнт перерахунку; П- плата за теплову енергію для споживача, визначна у відповідному місяці з діючими тарифами на теплову енергію.
Плата за абонентське обслуговування відповідно до вимог ч. 11 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" нараховується як і в опалювальний сезон, так і в міжсезоння. 
Так, позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг за укладеним індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021, в період з листопада 2022 року по вересень 2025 надано рахунки на загальну суму 34943,74 грн., а саме:
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану за період 01.11.2022 - 31.10.2023 на суму 12653,79 грн., у т.ч. умовно-змінна частина - 10219,13 грн., абонентська плата - 325,70 грн., ПДВ 2108,96 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в вересні 2023 р. (перерахунок) на суму 12621,22 грн., у т.ч. теплова енергія - 10490,55 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата 27,14 грн., ПДВ 2103,53 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в жовтні 2023 р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в листопаді 2023 р. на суму 595,49 грн., у т.ч. теплова енергія - 469,10 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 99,25 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в грудні 2023р. на суму 3722,66 грн., у т.ч. теплова енергія - 3075,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 620,44 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в січні 2024р. на суму 3340,92 грн., теплова енергія - 2756,96 грн., у т.ч. умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 556,82 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в лютому 2024р. на суму 1492,08 грн., у т.ч. теплова енергія - 1216,26 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 248,68 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в березні 2024р. на суму 1397,84 грн., у т.ч. теплова енергія - 1137,73 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 232,97 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в квітні 2024р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в травні 2024р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в червні 2024р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в липні 2024р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в серпні 2024р. на суму - -192,81 грн., у т.ч. теплова енергія - -192,71 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в вересні 2024р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в жовтні 2024р. на суму 32,57 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 27,14 грн., ПДВ 5,43 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в листопаді 2024р. на суму 1567,02 грн., у т.ч. теплова енергія - 1270,14 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 216,17 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в грудні 2024р. на суму 2511,52 грн., у т.ч. теплова енергія - 2057,22 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 418,59 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в січні 2025р. на суму 2118,58 грн., у т.ч. теплова енергія - 2082,87 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 423,72 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в лютому 2025р. на суму 2656,33 грн., у т.ч. теплова енергія - 2177,90 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 442,72 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в березні 2025р. на суму 1993,08 грн., у т.ч. теплова енергія - 1625,19 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 332,18 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в квітні 2025р. на суму 324,68 грн., у т.ч. теплова енергія - 234,87 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 54,10 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в травні 2025р. на суму 42,85 грн., у теплова енергія - 0,00 грн., т.ч. умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 7,14 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в червні 2025р. на суму -22,12 грн., у т.ч. теплова енергія - -54,14 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ -22,12 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в липні 2025р. на суму 42,85 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 7,14 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в серпні 2025р. на суму 42,85 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 7,14 грн.;
- рахунок № 6231 за послугу з постачання теплової енергії надану в вересні 2025р. на суму 42,85 грн., у т.ч. теплова енергія - 0,00 грн., умовно-постійна частина - 0,00 грн., абонентська плата - 35,71 грн., ПДВ 7,14 грн.;
Зазначені рахунки на оплату наданих послуг містять детальну інформацію здійсненого нарахування: за неопалювальний період здійснено нарахування абонентської плати та послуги з умовно-постійної частини тарифу, а за опалювальний здійснено нарахування послуги з постачання теплової енергії (умовно-змінна частина тарифу).
Також позивачем до позовної заяви долучено акти наданих послуг № 6231 за період з листопада 2022 року по вересень 2025 року. Судом враховано, що зазначені акти підписані лише енергопостачальною організацією.
Судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи лист від 24.11.2023 № 1468-ю, яким позивач повідомляв відповідача про наявність у нього заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, додатком до якого є рахунок № 6231 за період з 01.11.2022 по 31.10.2023 на суму 12653,79 грн. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення листа № 1468-ю відповідачу.
Так, 30.04.2025 р. позивач направив на адресу відповідача претензію №173-ю від 28.04.2024 р. на суму 34469,78 грн. На підтвердження факту направлення претензії №173-ю позивачем надано до суду групований список поштових відправлень з печаткою відділення поштового зв`язку та фіскальний чек. Крім того, 05.11.2025 р. на адресу відповідача позивачем була направлена претензія №480-ю від 03.11.2025 на суму 34943,74 грн, разом з вказаною претензією позивачем було направлено на адресу відповідача рахунки за послугу з постачання теплової енергії та акти надання послуг за період з вересня 2023 по вересень 2025. Направлення претензії №480-ю на адресу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення в поштове відправлення 0505396602312, списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком. Однак, відповідачем не сплачено рахунки, що стало підставою для пред`явлення даного позову.
Водночас, виходячи зі змісту договору, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. Так, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 договору). 
До того ж за своєю правовою природою - - рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар/послугу (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 29.04.2020). 
Відтак, строк виконання зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії є таким, що настав, однак на день розгляду справи відповідачем не надано доказів оплати наданих послуг з постачання теплової енергії.
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього ж Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. 
Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі №522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Так, матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов`язань за спірним договором, натомість відповідачем не сплачено за спожиту у період з листопада 2022 по вересень 2025 року теплову енергію за вказаним договором та абонплату, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 34943,74 грн. за послугу з постачання теплової енергії. 
Отже, як встановлено судом, відповідачем на момент звернення позивача до суду із заявленим позовом не були виконані в повному обсязі зобов`язання за договором № 6231 від 01.11.2022 р. щодо здійснення повної оплати вартості наданих позивачем послуг на загальну суму 34943,74 грн.
Несплатою позивачу вказаної суми за надані послуги з постачання теплової енергії відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.
При цьому слід зазначити, що факт надання позивачем послуг з постачання теплової енергії та наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної оплати відповідачем як споживачем за договором або неможливості виконання цього зобов`язання з поважних причин в матеріалах справи відсутні. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію загальнобудинкових потреб (МЗК та допоміжних приміщень) та абонплати за спірний період в сумі 34943,74 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення пені за прострочення оплати за теплову енергію та абонплату в розмірі 183,30 грн. суд зазначає наступне.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати наданих послуг та абонентської плати не виконав у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.
При цьому невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем наданих послуг) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як зазначено п. 45 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2022, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Так, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за теплову енергію загальнобудинкових потреб (МЗК та допоміжних приміщень) та абонплати за спірний період позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 01.02.2025 по 30.11.2025 в розмірі 183,30 грн. на суму платежів по зобов`язанням за період з грудня 2024 року по травень 2025 року в розмірі 183,30 грн., розрахунок якої додано до позову. Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати за теплову енергію загальнобудинкових потреб (МЗК та допоміжних приміщень) та абонплати за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано пеню. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені, судом встановлено, що вказаний розрахунок був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 183,30 грн.
Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.
Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України. 
Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, відповідальність на ч. 2 ст. 625 ЦК України настає саме за умови прострочення виконання боржником відповідного грошового зобов`язання у встановлений строк.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.
Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.
Враховуючи вищенаведене та нездійснення відповідачем своєчасної сплати за спожиту теплову енергію, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних по зобов`язанням за вересень 2023 року - вересень 2025 року. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних на відповідну суму зобов`язань за відповідний місяць нарахування, судом встановлено, що розрахунок 3% річних в сумі 1 599,84 грн. був здійснений позивачем правильно, і такий розрахунок річних відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в сумі 1599,84 грн.
Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.
Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97 р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.
Так, з наданого до позову розрахунку суми боргу станом на 10.06.2025 вбачається, що позивачем нараховано інфляційні втрати на відповідну суму грошового зобов`язання за період з грудня 2023 року по жовтень 2025 року з урахуванням динаміки формування боргу на загальну суму 4689,81 грн. на відповідну суму боргу окремо за відповідним рахунком, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 4689,81 грн.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Разом з тим у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/2842/20 Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та абзацом 6 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019р. по справі №910/16744/17 вказала, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Добрая Елена" про стягнення заборгованості в загальній сумі 41416,69 грн. задовольнити.
2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Добрая Елена" (56653, Миколаївська область, Новоодеський район, село Себине, вул. Гетьманцева, 1А; код ЄДРПОУ 20891662) на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 18, e-mail: kanc_nach@ntec.mk.ua, код ЄДРПОУ 30083966; на р/р НОМЕР_1 в ПАТ "АБ Укргазбанк", МФО 320478, ЄДРПОУ 30083966) основний борг в сумі 34943/тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок три/грн. 74 коп. 
3. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Добрая Елена" (56653, Миколаївська область, Новоодеський район, село Себине, вул. Гетьманцева, 1А; код ЄДРПОУ 20891662) на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 18, e-mail: kanc_nach@ntec.mk.ua, код ЄДРПОУ 30083966; на р/р НОМЕР_2 в ПАТ "АБ Укргазбанк", МФО 320478, ЄДРПОУ 30083966) пеню в сумі 183/сто вісімдесят три/грн. 30 коп., 3% річних в сумі 1599/одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять/грн. 84 коп., інфляційні втрати в сумі 4689/чотири тисячі шістсот вісімдесят дев`ять/грн. 81 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3028/три тисячі двадцять вісім/грн. 00 коп.. 

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 02.07.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та завантаженості судді Ільєвої Л.М., а також у зв`язку з перебуванням судді Ільєвої Л.М. у щорічній відпустці з 04.05.2026 по 08.05.2026 року та у відрядженні 08-09.06.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва