Справа № 308/4619/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року      місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участі секретаря судового засідання Івашкович Д.А., представника відповідача Кірика В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду у місті Ужгороді цивільну справу за позовом Ужанського національного природного парку до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, - 
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
У березні 2026 року Ужанський національний природний парк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.
Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом директора Ужанського національного природного парку №71-К від 10.12.2021 Сойми А.Д. ОСОБА_2 звільнено з посади провідного інженера з охорони природних екосистем відділу державної охорони Ужанського національного природного парку за прогул (відсутність на роботі протягом одного робочого дня) без поважних причин відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України.
Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.11.2022 у справі №298/768/22 ОСОБА_2 поновлено на посаді провідного інженера з охорони природних екосистем відділу державної охорони Ужанського національного природного парку з 13.12.2021. Також стягнуто з Ужанського національного природного парку на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 86 813,70 грн та судовий збір у сумі 2 481,00 грн. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.12.2023 зазначене рішення залишено без змін.
Позивач зазначає, що наказом в.о. директора Ужанського національного природного парку №11-К від 29.01.2024 ОСОБА_2 поновлено на посаді, а на виконання рішення суду їй виплачено грошові кошти у загальному розмірі 108 393,69 грн, в тому числі єдиний соціальний внесок у сумі 19 098,99 грн.
Посилаючись на те, що наказ про звільнення був виданий та підписаний відповідачем як службовою особою, позивач вважає, що саме дії ОСОБА_1 стали підставою для виникнення у позивача обов`язку здійснити відповідні виплати, а тому останній несе повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду.
Крім того, позивач зазначає, що про порушення свого права дізнався після підписання акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Ужанського НПП від 27.06.2025, яким було рекомендовано вжити заходів щодо регресного повернення коштів, виплачених у зв`язку з незаконним звільненням працівника.
У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Ужанського національного природного парку шкоду у сумі 108 393,69 грн, що складається із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, сплаченого єдиного соціального внеску та судових витрат, а також судові витрати у даній справі.
Відповідач подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що сам факт визнання незаконним наказу про звільнення ОСОБА_2 не є безумовною підставою для покладення на ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності в порядку регресу. Зазначав, що наказ про звільнення був прийнятий на підставі службових документів та рішень інших працівників Ужанського НПП, а рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.11.2022 у справі №298/768/22 питання персональної вини ОСОБА_1 не досліджувалося. Вказував, що позивачем не доведено наявності у його діях умислу, протиправної поведінки та причинного зв`язку між його діями і завданою шкодою. Крім того, відповідач зазначав про суперечливість правової позиції позивача, який у попередній справі обґрунтовував законність звільнення, а також заперечував проти стягнення ЄСВ у сумі 19 098,99 грн, вважаючи, що така сума не є прямою дійсною шкодою. У зв`язку з наведеним просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Разом із відзивом відповідачем подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке мотивовано поважністю причин його пропуску.
Заяви (клопотання) учасників справи.
24.04.2026 представником відповідача подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 
28.04.2026 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача подано до суду клопотання, в якому просить об`єднати в одне провадження цивільні справи № 308/4614/26, 308/4615/26, 308/4616/26, 308/4618/26, 308/4620/26, 308/4621/26, 308/4623/26, 308/4624/26, 308/4626/26, 308/4628/26, 308/4629/26 та 308/4619/26, у яких позивачем є Ужанський національний природний парк, а відповідачем — ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівників, посилаючись на те, що всі справи виникли з одних і тих самих трудових правовідносин, пов`язані з прийняттям ним рішень про звільнення працівників, які в подальшому визнані судами незаконними, мають однорідні позовні вимоги, ґрунтуються на однакових фактичних обставинах і доказах, а також передбачають встановлення ідентичних обставин (протиправність дій, причинний зв`язок, розмір шкоди), у зв`язку з чим їх окремий розгляд призведе до дублювання процесуальних дій та може спричинити ухвалення різних за змістом судових рішень.
28.05.2026 представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Інші процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2026 справу передано на розгляд судді цього суду Голяни О.В.
Ухвалою суду від 30.03.2026 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 08.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання цивільних справ справи № 308/4614/26, 308/4615/26, 308/4616/26, 308/4618/26, 308/4620/26, 308/4621/26, 308/4623/26, 308/4624/26, 308/4626/26, 308/4628/26, 308/4629/26 та 308/4619/26 в одне провадження.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення відповідачу строку на подання відзиву, оскільки причини його пропуску є поважними.
Пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання 
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що питання щодо звернення до суду з даним позовом виникло після проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Ужанського НПП, оформленої актом від 27 червня 2025 року.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Фактичні обставин справи, встановлені судом. 
Наказом директора Ужанського національного природного парку Сойми А.Д. №71-к від 10 грудня 2021 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 13 грудня 2021 року за прогул (відсутність на роботі протягом одного робочого дня без поважних причин) відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України. Як зазначено у наказі, підставою для його видання були: акт про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці від 08 грудня 2021 року, доповідна записка начальника відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В. від 08 грудня 2021 року, акт про відмову ОСОБА_2 надати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі та протокол засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 10 грудня 2021 року.
Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року у справі №298/768/22 поновлено ОСОБА_2 на раніше займаній посаді провідного інженера з охорони природних екосистем відділу державної охорони Ужанського національного природного парку з 13 грудня 2021 року та стягнуто з Ужанського національного природного парку на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 грудня 2021 року по 10 листопада 2022 року в сумі 86 813,70 грн. Також стягнуто з Ужанського національного природного парку на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі №298/768/22 апеляційну скаргу Ужанського національного природного парку залишено без задоволення, а рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року — без змін.
Наказом в.о. директора Ужанського національного природного парку Шукаль Я. №11-к від 29 січня 2024 року скасовано наказ про звільнення ОСОБА_2 від 10 грудня 2021 року №71-к, поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного інженера з охорони природних екосистем відділу державної охорони природно-заповідного фонду та доручено нарахувати і виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Відповідно до платіжних інструкцій №93, №94, №95 від 19 березня 2024 року Ужанським національним природним парком перераховано ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 86 813,70 грн. Крім того, відповідно до платіжної інструкції №91 від 19 березня 2024 року перераховано на користь держави судовий збір у сумі 2 481,00 грн.
Оцінка Суду.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.
У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Верховний Суд у постановах від 20 травня 2020 року у справі №401/1387/17-ц, від 14 травня 2025 року у справі №444/3023/22 зазначив, що під час незаконного звільнення або переведення на іншу роботу настає повна матеріальна відповідальність винних службових осіб, а обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути покладено при допущенні будь-якого порушення закону, а не лише явного.
Судом встановлено, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року у справі №298/768/22, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, наказ директора Ужанського національного природного парку №71-к від 10 грудня 2021 року про звільнення ОСОБА_2 визнано незаконним, ОСОБА_2 поновлено на посаді провідного інженера з охорони природних екосистем відділу державної охорони Ужанського національного природного парку та стягнуто з Ужанського національного природного парку на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 86 813,70 грн, а також стягнуто судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.
На виконання вказаного судового рішення Ужанським національним природним парком відповідно до платіжних інструкцій №93, №94, №95 від 19 березня 2024 року здійснено виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 86 813,70 грн. Крім того, відповідно до платіжної інструкції №91 від 19 березня 2024 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача у порядку регресу сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору відповідають способу захисту, передбаченому пунктом 8 частини першої статті 134 та статтею 237 КЗпП України, а тому підлягають оцінці судом з урахуванням дотримання позивачем установленого законом строку звернення до суду.
Відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України, а тому строк звернення до суду підлягає визначенню саме за правилами трудового законодавства. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2019 року у справі №463/4040/15-ц та від 20 січня 2021 року у справі №583/1942/17.
Відповідно до частини третьої статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі чи організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
При цьому встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяв сторін. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити такі строки.
При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої діями працівника, суди повинні перевіряти, чи додержано встановленого статтею 233 КЗпП України річного строку для звернення до суду. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №401/1745/16-ц, перебіг строку звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, розпочинається з дня проведення підприємством належних виплат незаконно звільненому працівнику. 
Судом встановлено, що на виконання рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2022 року у справі №298/768/22, залишеного без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, Ужанським національним природним парком відповідно до платіжних інструкцій №93, №94, №95 від 19 березня 2024 року здійснено виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 86 813,70 грн. Також відповідно до платіжної інструкції №91 від 19 березня 2024 року перераховано на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.
Таким чином, перебіг встановленого статтею 233 КЗпП України річного строку звернення до суду розпочався 19 березня 2024 року та закінчився 19 березня 2025 року, однак із даним позовом позивач звернувся до суду лише 20 березня 2026 року, тобто після спливу передбаченого законом строку.
Разом із позовною заявою позивач просив визнати причини пропуску строку поважними, посилаючись на те, що право на регресне стягнення шкоди стало можливим після підписання акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Ужанського НПП від 27 червня 2025 року та вказівки аудиторів на необхідність вжиття заходів щодо регресного повернення коштів державного бюджету, виплачених у зв`язку з незаконним звільненням працівників.
Суд не може погодитися з такими доводами позивача.
Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує, що поважними можуть бути визнані лише такі причини, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати право на звернення до суду у встановлений законом строк, були непереборними та не залежали від волевиявлення особи.
Однак наведені позивачем обставини не свідчать про існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду.
Акт ревізії не створює нового права вимоги та не є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення права на звернення до суду. Такий акт лише фіксує та оцінює вже існуючі обставини фінансово-господарської діяльності установи.
На момент здійснення виплат 19 березня 2024 року позивачу вже були відомі всі істотні обставини, необхідні для реалізації права на звернення до суду, а саме: факт незаконного звільнення працівника, встановлений судовими рішеннями, факт понесення витрат на виконання судового рішення, розмір таких витрат, а також особа, яку позивач вважає відповідальною за виникнення шкоди.
Той факт, що аудиторами у подальшому було звернуто увагу на необхідність вжиття заходів щодо стягнення коштів у порядку регресу, не змінює моменту виникнення права на звернення до суду та не може свідчити про поважність причин пропуску строку.
Крім того, суд відхиляє доводи позивача про застосування загальної позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України, оскільки у даному випадку спірні правовідносини виникли із трудових правовідносин та регулюються спеціальними нормами КЗпП України.
Суд також враховує, що встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду закінчився 19 березня 2025 року, тоді як із даним позовом позивач звернувся лише 20 березня 2026 року, тобто майже через рік після спливу визначеного законом строку. 
Інших обставин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу звернутися до суду у межах встановленого законом строку, позивачем не наведено та матеріали справи таких не містять.
За таких обставин суд приходить до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, підстави для його поновлення відсутні, а тому позивачем пропущено встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Враховуючи положення ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовується.
Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову Ужанського національного природного парку до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Сторони по справі:
Позивач: Ужанський національний природний парк, місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, смт. Великий Березнгий, вул. Рибарська, 18, код ЄДРПОУ 30104729.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя    О.В. ГОЛЯНА