ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026  м.Дніпро справа №908/3146/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
суддів: Демчини Т.Ю., Кошлі А.О.
з секретарем судового засідання Кахикало А.С.
за участю представників сторін:
від апелянта Богославський В.А., самопредставництво (в режимі відеоконференції) 
від позивача Батовська Т.І., адвокат (в режимі відеоконференції) 
розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 (суддя Горохов І.С.) у справі 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Укренерго», м. Київ
до відповідача Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя
про стягнення 1 895 781 грн 40 коп.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовної заяви та заяви про призначення експертизи.
13.10.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Укренерго» до відповідача Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованість за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.05.2019 № 0503-02041 у розмірі 1 895 781,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії. Позивачем надано відповідачу послуги протягом липня – серпня 2025 року на загальну суму 1 888 518 грн 35 коп. За прострочення виконання грошових зобов`язань позивачем заявлено 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовує приписами статтями 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії».
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Укренерго», стягнуто з Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 7 263 грн 05 коп. 3% річних, 22 749 грн 38 коп. витрат зі сплати судового збору. У частині стягнення суми основного боргу у розмірі 1 888 518 грн 35 коп. провадження у справі закрито за відсутності предмета спору.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення у цій справі, виходив з того, що із встановленого факту наявності простроченого грошового зобов`язання відповідача, яке виникло на підставі підписаних обома сторонами без зауважень актів коригування, та з того, що відповідно до спеціальної норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми незалежно від наявності його вини або форс-мажорних обставин, а перевірений судом розрахунок позивача є арифметично правильним.
Наведені відповідачем підстави (лист Торгово-промислової палати України про форс-мажор) для звільнення його від сплати річних та інфляційних, не були прийняті судом на підтвердження форс-мажорних обставин, а посилання на критичну неплатоспроможність, збитковість тарифів або статус підприємства критичної інфраструктури не звільняють від виконання грошового зобов`язання та не є підставою для відмови у стягненні 3% річних, оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України є спеціальною нормою, яка не передбачає винятків для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
16.01.2026 Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025, у якій просить скасувати рішення у справі у частині стягнення 3% річних у сумі 7 263 грн 05 коп та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Апелянт вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 у справі №908/3146/25 у частині стягнення 3% річних прийняте з порушенням норм матеріального права та за неповного з`ясування обставин справи, оскільки суд першої інстанції не врахував необхідність дотримання справедливого балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) як складової принципу верховенства права, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №280/988/19.
Апелянт вважає, що стягнуті судом 3% річних у розмірі 7 263 грн 05 коп, з урахуванням майнового стану відповідача, є надмірним тягарем для Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго». Як на підставу збитковості посилається на те, що тарифи на його послуги є збитковими, що підтверджується отриманням збитків за 2022 рік у розмірі 204,75 млн грн та за 2024 рік у розмірі 580 млн грн, а також недоотриманням коштів порівняно із запланованим обсягом у тарифі.
На підтвердження форс-мажорних обставин посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року, та зазначає, що зазначені обставини є надзвичайними та невідворотними. 
Вважає, що оскільки Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» є підприємством критичної інфраструктури (постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83, наказ Міністерства енергетики України від 10.10.2024 №394), і стабільна та безперебійна робота товариства є вкрай важливою для життєдіяльності всього Запорізького регіону, стягнення фінансових санкцій в повному розмірі ще більше обмежить товариство у засобах для ремонту та відновлення пошкодженої енергетичної інфраструктури.
Згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №924/441/20, де зазначено, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Посилаючись на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10475/21, яким зменшено розмір заявлених до стягнення з ПрАТ «НЕК «Укренерго» (позивача у даній справі) пені, 3% річних, інфляційних втрат на 95%, стверджує, що відмова у зменшенні сум 3% річних у даній справі не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
Приватне акціонерне товариство «Укренерго», у відзиві на апеляційну скаргу вказало, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції правильно застосував частину другу статті 625 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною нормою та не передбачає звільнення від сплати 3% річних ні за відсутності коштів, ні за наявності форс-мажорних обставин, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №910/18432/21 та від 12.04.2017 у справі №3-1462гс16). Крім того, позивач зазначає, що відповідач не надав належного сертифіката Торгово-промислової палати України на підтвердження форс-мажору, а посилання на узагальнений лист ТПП є неналежним доказом; при цьому сам факт підписання відповідачем актів коригування без зауважень та оплата основного боргу підтверджують обґрунтованість позовних вимог.
На переконання позивача доводи апелянта щодо необхідності зменшення 3% річних, з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18 стосувалися зменшення суми стягнення 40% річних, а не законодавчо встановленого мінімального розміру 3% річних. Позивач наголошує, що розмір 3% річних у даній справі становить лише 0,39% від суми боргу, що не є надмірним, а відмова в їх стягненні порушила б принцип справедливості та поставила б позивача в нерівне становище, враховуючи, що позивач також є об`єктом критичної інфраструктури і зазнає значних збитків від військової агресії.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кучеренко О.І. (доповідач), судді –Демчина Т.Ю., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025, витребувано матеріали справи №908/3146/25 з Господарського суду Запорізької області.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2026 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 призначено у судовому засіданні 11.03.2026 о 15 год 30 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2026 повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», яке призначене 11.03.2026 неивідбудеться та призначено іншу дату та час судового засідання 01.04.2026 о 17 год. 00 хв. 
01.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
27.05.2019 Приватним акціонерним товариством НЕК «Укренерго» (позивач, Оператор системи передачі, ОСП) та Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (відповідач, Користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від № 0503-02041 (далі - договір).
Відповідно до пункту 1.1. договору Оператор системи передачі зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.
Відповідно до вимог Кодексу системи передачі, який затверджений НКРЕКП Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.05.2019 №0503-02041 було припинено та укладено новий, шляхом приєднання Користувача до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії, який затверджений наказом НЕК «Укренерго» від 03.10.2023 №549 та розміщений на сайті позивача за посиланням: https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/.
Відповідач подав повідомлення про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії №01/68271 від 12.12.2023, договір укладений з 01.01.2024. Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.05.2019 №0503-02041 припиняє свою дію з 31.12.2023 та продовжує діяти в частині регулювання відносин щодо коригування обсягів та вартості наданих послуг, що виникли в період дії цього договору, заборгованості/ переплати за цим договором з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, щодо нарахування штрафів, пені, неустойки.
Пунктом 3.1. договору визначено, що планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, зо здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюються ОСП на власному веб-сайті в мережі Інтернет. 
Пунктом 4.1. договору встановлено, що для розрахунків за договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень, плановим обсягом плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг надано послуги у попередньому розрахунковому періоді; 2) фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.
Відповідно до п. 5.1 договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Згідно з пунктом 5.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством електронного підпису тієї особи, яка уповноважена на підписання документів в електронному вигляді.
Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку. Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.
Оплату вартості послуги, після коригування обсягів і вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).
Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірника в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.
Відповідно до пункту 5.6. договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Згідно з підпункту 1 пункту 6.1, підпункту 3 пункту 8.3 договору ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу; користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.
Відповідач зобов`язаний оплачувати послугу в порядку та строки, визначені договором, зокрема пунктами 5.2, 5.5; процедура оскарження не звільняє відповідача від виконання платіжного зобов`язання у встановлений договором термін (пункт 5.6 договору).
Протягом липня – серпня 2025 року, відповідно до умов договору та Правил ринку, згідно оновлених даних комерційного обліку, позивачем здійснено врегулювання, оформлено та направлено відповідачу Акти коригування за попередні розрахункові періоди: акт коригування №ПРА_К-0010120 від 04.07.2025 до акту приймання-передачі за 30.04.2022 на суму 720 269 грн 94 коп.; акт коригування №ПРА_К-0010298 від 29.07.2025 до акту приймання-передачі за 31.05.2022 на суму 790 044 грн 28 коп.; акт коригування №ПРА_К-0010959 від 20.08.2025 до акту приймання-передачі за 30.06.2022 на суму 378 204 грн 13 коп., на загальну суму 1 888 518 грн 35 коп. 
16.05.2025 відповідачем змінено найменування на Акціонерне товариство «Запріжжяобленерго». 
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі про стягнення з Акціонерного товариства «Запріжжяобленерго» 3% річних у розмірі 7263 грн 05 коп.
Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції виключно у частині стягнення 3% річних, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд судового рішення саме в цій частині. В іншій частині (закриття провадження у справі щодо основного боргу та розподіл судового збору) рішення суду першої інстанції не переглядається, а тому законність та обґрунтованість рішення в цій частині не є предметом апеляційного розгляду.
Відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, у разі порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання, норми статті 625 Цивільного Кодексу України застосовуються незалежно від наявності або відсутності вини боржника.
Нарахування у вигляді 3% річних, які передбачені цією нормою, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), які встановлені статтею 611 Цивільного Кодексу України. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), які визначені у статті 617 Цивільного кодексу України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, яке передбачене частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.
Щодо посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції правових висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, та не застосував принципи справедливості, розумності та пропорційності, що є підставою для зменшення розміру 3% річних або відмови в їх стягненні, то колегія суддів вважає зазначені доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають ані фактичним обставинам справи, ані правовим висновкам Верховного Суду, на які посилається апелянт.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020, на яку посилається відповідач, суд зменшив розмір відсотків річних, які були встановлені договором у розмірі 40% річних, що значно перевищувало законодавчо встановлений розмір 3% річних. Верховний Суд зазначив, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за наявності певних умов суд може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Однак колегія суддів звертає увагу, що вказаний висновок було зроблено Великою Палатою Верховного Суду у контексті оцінки розміру процентів річних, які були встановлені договором у розмірі 40% річних, а не 3% річних, які передбачені у статті 625 Кодексу. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/902/24 конкретизувала правовий висновок, який викладений у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, та зазначила, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом. 
У цій справі договором про надання послуг з передачі електричної енергії не встановлено іншого розміру процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а позивач пред`явив до стягнення 3% річних, тобто у розмірі, який передбачений частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Зазначений розмір є мінімальним та законодавчо встановленим, а тому не може бути зменшений судом на підставі принципів справедливості, розумності та пропорційності, оскільки таке зменшення фактично нівелювало б гарантії захисту прав кредитора, встановлені законом.
Колегія суддів зауважує, що загальна сума 3% річних, яку стягнуто судом першої інстанції, становить 7263 гривні 05 копійок, що у відсотковому співвідношенні до суми основного боргу (1 888 518 гривень 35 копійок) дорівнює приблизно 0,39%. Такий розмір не може вважатися надмірним, з огляду на суму заборгованості, на яку він був нарахований, тому стягнення суми річних у такому розмірі не є надмірним, не свідчить про порушення принципу пропорційності та не ставить апелянта у нерівне становище порівняно з позивачем. Натомість відмова у стягненні 3% річних або їх зменшення призвело б до порушення принципу справедливості щодо позивача, який внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання зазнав матеріальних втрат, пов`язаних зі знеціненням грошових коштів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 в оскаржуваній частині (щодо стягнення 3% річних у розмірі 7263 гривні 05 копійок) ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, зокрема статті 625 Цивільного кодексу України, та з дотриманням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не підтверджені належними та допустимими доказами. Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відсутні, а тому апеляційний господарський суд дійшов висновку апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 у справі залишити без змін.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 27.04.2026

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.Ю. Демчина

А.О. Кошля