справа № 619/1141/26
провадження № 2/619/1045/26

РІШЕННЯ
іменем України
03 червня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №94196034000 від 06.12.2017 року у загальному розмірі 25071,36 гривень, витрати за сплату судового збору у розмірі 2662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06.12.2017 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94196034000. Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 24 246,16 гривень на придбання товару та розстрочення платежів щодо сплати на розрахунковий період. 
Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. 
Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування ним, проте в порушення умов договору та вимог закону зобов`язання належним чином не виконував, платежі для повернення отриманих коштів та сплати процентів не вносив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
25.06.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 142, за умовами якого позивач набув статусу Нового Кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників банку, зокрема і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 94196034000 від 06.12.2017 року. 
Позивач зазначає, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у загальному розмірі складає 25 071,36 гривень, з яких: 
-13 569,46 гривень - заборгованість за тілом кредиту;
-200,76 гривень - заборгованість за відсотками;
-11 301,14 гривень - заборгованість за комісією.
Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу, для погашення існуючої заборгованості.
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом у порядку, визначеному Договором.
Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше.
Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками 24.03.2026, заяв чи будь-яких пояснень щодо розгляду справи до суду не надавав.
У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи. 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Судом встановлено, що 06.12.2017 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 94196034000. 
Укладення даного правочину підтверджується Анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту № 114121, підписаною ОСОБА_1 , у якій він просив банк надати йому споживчий кредит у розмірі 24 246,16 гривень строком на 24 місяці, а також додатковий кредит (ліміт кредитування) на платіжну картку в розмірі до 50 000 гривень. 
Згідно з умовами Анкети-заявки, сторони погодили використання аналога власноручного підпису уповноваженої особи та печатки банку за допомогою засобів механічного або електронного копіювання. 
З матеріалів справи та детальної виписки за кредитним договором за період з 06.12.2017 по 25.06.2019 вбачається, що АТ «УКРСИББАНК» повністю виконало свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредитні кошти в сумі 24 246,16 гривні, що підтверджується Випискою за кредитним договором за період часу з 06.12.2017 по 25.06.2019: 07.12.2017 по дебету рахунку № НОМЕР_1 . 
Суд бере до уваги, що виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника.
До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах: від 30.11.2022 №214/6975/15-ц; від 25.11.2022 №1512/2-214/11; від 21.09.2022 №381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від 06.07.2022 №128/2269/20; від 01.06.2022 №172/35/16; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 №219/7527/16; від 25.05.2022 №645/59/16-ц; від 20.05.2022 №336/4796/18; від 09.02.2022 №161/5648/20; від 02.02.2022 №205/7751/16-ц.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилася тривала прострочена заборгованість.
25.06.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу № 142, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «УКРСИББАНК», зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №94196034000 від 06.12.2017, що підтверджується Договором факторингу № 142 від 25.06.2019, Реєстром боржників, Актом приймання-передачі Права Вимоги від 25.06.2019, платіжною інструкцією № 15450 від 25.06.2019 про безготівковий переказ ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок АТ «УКРСИББАНК» грошових коштів, згідно призначееня платежу - Оплата суми фінансування під відступлення Прав Вимоги зг .п.3.1. Договоре Факторингу №142 від 25.06.2019 (а.с. 16-18).
Відповідно до п. 2 Акту приймання-передачі, відступлення права вимоги набуло чинності безпосередньо з моменту підписання цього документу, унаслідок чого первісний кредитор здійснив відступлення прав вимоги по заборгованостям боржників, а Фактор прийняв Права Вимоги у обсязі та на умовах, визначених Договором, що відображено у банківській виписці від 25.06.2019.
Згідно з Витягом із Реєстру Боржників до Договору факторингу № 142 від 25.06.2019 (порядковий номер запису 474), до нового кредитора - ТОВ «ФК «Кредит-капітал» - перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 94196034000 від 06.12.2017, у загальному розмірі 25 071,36 гривень, з яких: 13 569,46 гривент - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 200,76 гривент - заборгованість за відсотками; 11 301,14 гривень - заборгованість за комісіями.
Таким чином, ТзОВ «ФК «Ередит-Капітал» набувши статусу нового кредитора у Договорі №94196034000 від 06.12.2017 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної у нього заборгованості за вказаним договором та є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт укладення кредитного договору, надання коштів позичальнику та подальший перехід права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі договору факторингу належним чином підтверджені підписаною Анкетою-заявкою, випискою по рахунку, Актом приймання-передачі та Витягом з Реєстру боржників, які є допустимими та достовірними доказами у справі. 
Відповідно до Досудової вимоги за Вих. №18875267 від 13.02.2026, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою погасити заборгованість за кредитом №94196034000 від 06.12.2017 року, у загальному розмірі 25071,36 гривень. Також цим листом відповідачу було роз`яснено право ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимагати від нього погашення заборгованості за цим договором.
Однак питання заборгованості залишилися не врегульованими.
Надані виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статей 512, 514, 1077, 1078, 1080, 1084 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином (зокрема, договором факторингу). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна кредитора не вимагає згоди боржника, якщо інше не передбачено договором.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанови від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, від 11.09.2019 у справі №755/2284/16-ц), неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі, а лише надає право виконати свій обов`язок первісному кредитору. Наявність заборгованості та факт надання коштів підтверджуються первинними документами (виписками з рахунків), що узгоджується зі ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та правовими висновками Верховного Суду у справах №200/5647/18 та №760/7792/14-ц.
Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані АТ «УКРСИББАНК», ані ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом.
У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача.
Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 25 071,36 гривень, з яких: 13 569,46 гривент - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 200,76 гривент - заборгованість за відсотками; 11 301,14 гривень - заборгованість за комісіями.
Що стосується нарахування суми заборгованості за комісією у розмірі 11 301,14 гривень, то у цій частині слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Спірний кредитний договір укладений 06.12.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит не можуть бути встановлені платежі, які споживач має сплатити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець вчиняє на власну користь (ведення справи, договори, облік заборгованості тощо), або за дії, які споживач вчиняє на користь кредитодавця, або які не обумовлюють надання чітко визначеної послуги, що надається кредитодавцем споживачу.
Крім того, згідно з правовим висновком Велика Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту є незаконним, оскільки такі послуги є супутніми і банк здійснює їх у власних інтересах для забезпечення своєї господарської діяльності.
Оскільки позивачем не доведено, що узгоджена у договорі комісія є платою за надання окремої, чітко визначеної самостійної послуги кредитодавця, яка надавалася безпосередньо споживачу і не пов`язана з супроводженням (обліком) кредиту, включення до умов договору положень про сплату комісії суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому такі умови є нікчемними. 
Відтак, вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 11 301,14 гривень задоволенню не підлягають.
Тому позову заяву слід задовольнити частково.
Отже, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 13770,22 гривні, з яких: 13 569,46 гривент - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 200,76 гривень - заборгованість за відсотками. 
Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення судового збору.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням чого, з відповідача на користь позивача підлягають частковому стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1462,30 гривень, пропорційно до розміру задоволених вимог.
Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем у якості доказів на підтвердження підстав для стягнення 8 000 гривень за надання правничої допомоги надано: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025; детальний опис наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року; ордер на надання правничої допомоги; копія довіреності на представника Ломідзе Д.В., Протокол створення та перевірки КЕП, з відміткю сервісу АЦСК.
Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.
Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Також суд зауважує, що надані адвокатом послуги є для нього типовими в силу укладеного із позивачем договору про надання правової допомоги, який свідчать про надання адвокатським об`єднанням аналогічної правової допомоги за іншими кредитними договорами, а відтак зазначене не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень.
Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 1, 76, 77, 78, 81, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236), суму заборгованості за Кредитним договором №94196034000 від 06.12.2017, у загальному розмірі 13770,22 гривні, з яких: 13 569,46 гривент - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 200,76 гривень - заборгованість за відсотками. 
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236), витрати за сплату судового збору у розмірі 1462,30 гривень, пропорційно до розміру задоволених вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236), витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, рахунок: НОМЕР_3 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», e-mail: info@kredytkapital.com.ua, 2apologet@gmail.com (є користувачем підсистеми ЄСІТС - Електронний Суд);
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя  В. С. Овсянніков