Справа №:755/13289/24
Провадження №: 2/755/8115/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року в розмірі 212 233,46 грн.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 28 серпня 2021 року між відповідачем та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір №1/2551763, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 99 999,00 грн строком на 72 місяці - з 28 серпня 2021 року по 27 серпня 2027 року. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № 1/2551763 від 28 серпня 2021 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком позичальника. Відповідач порушує умови договору - не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту. 05 серпня 2021 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» був укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/2551763 від 28 серпня 2021 року становить 212 233,46 грн, яка складається з: 97 372,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 37 599,67 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 77 260,82 грн - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.
Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд».
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2024 відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Докази отримання відповідачем ОСОБА_1 копії ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами в матеріалах справи відсутні, проте представнику відповідача - адвокату Мотальовій-Кравець В.Ю. було забезпечено доступ до справи за допомогою електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». 
Третьою особою АТ «Креді Агріколь Банк» копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано 10 грудня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.
Третя особа також не подала до суду заяву по суті справи.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Судом установлено, що 28 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № 1/2551763, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 99 999,00 грн строком на 72 місяців з 28 серпня 2021 року по 27 серпня 2027 року (включно), а позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є невід`ємною його частиною), як День повернення кредиту). (а.с. 29-32).
Згідно п. 1.4.1-1.4.2 Договору, за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати: процентну винагороду щомісячно у розмірі 15,00 % річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,35 % від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. Договору.
За змістом п. 2.2 Договору, Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нараховування процентів і комісії в День повернення кредиту.
Разом з кредитним договором, відповідач також підписав Додаток №1 до Комплексного договору №1/2551763 від 28 серпня 2021 року - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет). (а.с. 33-35)
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
АТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за кредитним договором від 28 серпня 2021 року № 1/2551763, виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 38556500-1 від 28 серпня 2021 року на суму 99 999,00 грн (а.с. 36).
Як убачається з виписок з рахунку за кредитним договором від 28 серпня 2021 року № 1/2551763, відповідач неналежним чином виконував покладені на нього зобов`язання за кредитним договором (а.с. 14-20).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року станом на 14 лютого 2022 року становить 111 960,90 гривень та складається з: строкової заборгованості - 95 567,12 гривень; простроченої заборгованості - 1 805,85 гривень; заборгованість за нараховані відсотки - 688,97 гривень; заборгованість за прострочені відсотки - 2 437,58 гривень; заборгованість за комісію - 2 349,98 гривень; заборгованість за прострочену комісію - 9 111,40 гривень. (а.с.13), заборгованість відповідача за вказаним договором, згідно розрахунку ТОВ «ФК «Брайт-К» з 15 лютого 2022 року станом на 25 червня 2024 року становить 100 272,56 грн з яких: сума нарахованих процентів 34 473,12 грн, сума нарахованої комісії 65 799,44 грн. (а.с. 13 - зворот).
Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що кредитний договір №1/2551763 від 28 серпня 2021 року укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем у простій письмовій формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.
Згідно положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» 05 серпня 2021 року укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 53-69).
Згідно Додатку 1 від 14 лютого 2022 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року, відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем, а ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло прав нового кредитора (а.с. 46-51)
Позивачем доведено набуття права вимоги за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року, що підтверджується копіями договору відступлення права вимоги №2-2021 від 05 серпня 2021 року (а.с.53-61), Додатком №1 від 14 лютого 2022 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с.46-52), Додатком №1 від 05 серпня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с. 62), Додатком №2 від 05 серпня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с. 63); Додатком №3 від 05 серпня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с. 64-65); Додатком №4 від 05 серпня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с. 66); Додатком №5 від 05 серпня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с. 67); Додатком №6 від 05 серпня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2021 року (а.с. 68); квитанцією (номер платежу 2) від 04 квітня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року (а.с. 38);. квитанцією (номер платежу 4) від 25 травня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 39); квитанцією (номер платежу 5) від 29 червня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 40); квитанцією (номер платежу 6) від 12 липня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 41); квитанцією (номер платежу 8) від 31 серпня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 42); квитанцією (номер платежу 9) від 29 вересня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 43); квитанцією (номер платежу 10) від 31 жовтня 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 44); квитанцією (номер платежу 12) від 28 листопада 2022 року про перерахування коштів на виконання договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та реєстру № 7 від 14 лютого 2022 року(а.с. 45).
Розрахунок первісного кредитора підтверджується випискою про рух коштів із карткового рахунку відповідача та останнім не спростовано, тому приймається судом як достовірний.
19 лютого 2022 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення від 18 лютого 2022 року про наявність простроченої заборгованості за кредитом від 28 серпня 2021 року. (а.с. 21-23).
25 червня 2024 року позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. (а.с. 24-28).
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками та комісією, що має відображення у розрахунку заборгованості, тобто відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Оскільки відповідно до умов кредитного договору № 1/2551763 від 28 серпня 2021 року, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі (п.1.2. договору), відтак, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з п. 1.4.2 Кредитного договору № 1/2551763 від 28 серпня 2021 року, позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія): щомісячно, в розмірі 2.35% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У вищевказаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту.
Ураховуючи те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.4.2. вищевказаного кредитного договору в частині встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,35 % від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Судом установлено, що Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (первісний кредитор) в повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року, надавши відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 99 999,00 грн, строком на 72 місяців - з 28 серпня 2021 року по 27 серпня 2027 року, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача № НОМЕР_1 , з процентною ставкою - 15% річних, комісійною винагородою - 2,35%. Відповідач не виконував свої обов`язки за кредитним договором належним чином, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, у зв`язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» (новий кредитор) 25 червня 2024 року надіслало ОСОБА_1 повідомлення-вимогу, позивач вимагав від відповідача достроково виконати в повному обсязі свої зобов`язання за кредитним протягом 30 календарних днів від дати отримання даного письмового повідомлення. Зазначена заборгованість розрахована позивачем станом на 25 червня 2024 року.
Також судом установлено, що ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у строки, встановлені договором, та не надав суду будь-яких доказів протилежного. 
Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути: за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року: 95 567,12 грн строкову заборгованість, 1 805,85 грн - прострочена заборгованість, 688,97 грн - заборгованість нарахованих відсотків, 2 437,58 - заборгованість прострочених відсотків, 34 473,12 грн - заборгованість нарахованих процентів за період з 15 лютого 2022 по 25 червня 2024 року. 
Щодо стягнення 68 149,42 грн (2 349,98 грн + 65 799,44 грн) комісії за обслуговування кредиту та 9 111,40 грн простроченої комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне. 
За кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року відповідач отримав кредит для споживчих потреб (п. 1.2.). Споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Суд звертає увагу, що надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
Суд звертає увагу, що згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд установив, що у кредитному договорі №1/2551763 від 28 серпня 2021 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пп. 1.4.2., яким встановлено комісії за обслуговування кредиту - щомісячно в розмірі 2,35% від суми кредиту, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Тому позовні вимоги про стягнення 68 149,42 грн (2 349,98 грн + 65 799,44 грн) комісії за обслуговування кредиту та 9 111,40 грн простроченої комісії за обслуговування кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»: заборгованості за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року: 95 567,12 грн строкову заборгованість, 1 805,85 грн - прострочена заборгованість, 688,97 грн - заборгованість нарахованих відсотків, 2 437,58 - заборгованість прострочених відсотків, 34 473,12 грн - заборгованість нарахованих процентів за період з 15 лютого 2022 по 25 червня 2024 року. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» слід відмовити.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Отже, з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 64 % від суми сплаченого судового збору. Враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено 2 546,80 грн судового збору (а.с. 74), то сума судових витрат по сплаті судового збору, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить 1 629,95 грн (2 546,80 грн х 64 %).
Враховуючи викладене та керуючись статтями 5, 526, 512, 514, 549, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 639, 651, 653, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1082 Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування», статтями 2-5, 8, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» (ЄДРПОУ 41874691, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гніздовського Якова, буд.1) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (ЄДРПОУ 14361575, місцезнаходження: м. Київ, вул. Пушкінська, буд.42/4), про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» заборгованість: за кредитним договором №1/2551763 від 28 серпня 2021 року в загальному розмірі 134 972,64 грн та судовий збір у розмірі 1 629,95 грн.
В іншій частині позову - відмовити. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: