ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
08 червня 2026року 
м. Київ
справа № 759/5072/21
провадження № 61-15785св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Калараша А. А.,
розглянув у попередньому судовому заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТ Сек`юриті», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Білоконь Микола Вадимович, про зняття арешту на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТ Сек`юриті», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Білоконь Микола Вадимович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- зняти арешт з частки в статутному капіталі ТОВ «СІТ Сек`юриті» у розмірі 67 %, яка належала ОСОБА_2 , накладений в рамках виконавчого провадження 
№ НОМЕР_1; 
- зобов`язати приватного виконавця Білоконя М. В. внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення публічного обтяження 
№ 27403732, внесеного згідно документу-підстави: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 16 грудня 2019 року, видавник: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Білоконь М. В., щодо об`єкту обтяження: частка в статутному капіталі ТОВ «СІТ Сек`юриті», розмір внеску до статутного фонду - 37 620 500 грн, яка належала ОСОБА_2 .
2. Позов обґрунтовував тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, боржником є ОСОБА_2 . У рамках вказаного виконавчого провадження здійснено обтяження частки статутного капіталу ТОВ «СІТ Сек`юриті», яка належала ОСОБА_2 . Право власності на частку статутного капіталу ТОВ «СІТ Сек`юриті» ОСОБА_2 втратив на підставі продажу частки в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2, на підставі виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва у справі 
№ 752/24858/18 від 19 лютого 2020 року. 02 лютого 2021 року право власності на частку статутного капіталу набув ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 лютого 2021 року укладеного між ОСОБА_2 та позивачем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.
3. У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив: 
- визнати договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «СІТ Сек`юриті», розмір внеску до статутного капіталу 37 620 500 грн, укладений 02 лютого 2021 року між ОСОБА_2 за участю приватного виконавця виконавчого округу 
м. Києва Шмідт К. В. та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В. С., зареєстрованим в реєстрі за № 281.
4. В обґрунтування позову зазначив, що вказаний договір укладено з порушенням вимог законодавства, а також прав та інтересів ОСОБА_3 , так як він мав 
вищий пріоритет зареєстрованого обтяження звернення стягнення на частку 
ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «СІТ Сек`юриті». Його неправомірно позбавлено переважного права на звернення стягнення на майно боржника.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
5. Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 17 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 
2024 року, первісний позов задовольнив частково.
6. Зняв арешт з частки в статутному капіталі ТОВ «СІТ Сек`юриті», розмір внеску до статутного фонду 37 620 500 грн, яка належала ОСОБА_2 , що накладений на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва 
Білоконя М. В. від 16 грудня 2019 року про арешт майна боржника, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 (номер обтяження: 27403732).
7. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.
8. У задоволенні зустрічного позову відмовив.
9. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки арешт майна порушує права позивача на вільне володіння і розпорядження ним, відтак арешт частки у статутному капіталі, яка з 02 лютого 2021 року на праві власності належить 
ОСОБА_1 , підлягає скасуванню. 
10. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суди виснували, що відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним, відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України. 
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції 
11. Верховний Суд постановою від 14 травня 2026 року касаційну скаргу 
ОСОБА_3 залишив без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 16 жовтня 2024 рокузалишив без змін.
Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення
12. У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Воробйов О. В. вказував, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач за первісним позовом поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 20 000 грн.
13. Адвокат Воробйов О. В. зазначив, що докази понесення судових витрат будуть надані у відповідності до статті 142 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
14. У травні 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Воробйов О. В. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі 
№ 759/5072/21 у суді касаційної інстанції.
15. Заяву обґрунтовував тим, що Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги та залишив оскаржувані судові рішення без змін. У зв`язку з цим позивач за первісним позовом реалізує своє право на відшкодування витрат, понесених під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.
16. Таким чином, у відповідності до договору між адвокатським об`єднанням та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 41/1/21 від 01 березня 2021 року, а саме додаткову угоду № 3 від 06 січня 2025 року. У відповідності до додаткової угоди до договору сторони погодили, що за комплексне ведення справи № 759/5072/21 в суді касаційної інстанції гонорар адвокатського об`єднання становить 20 000 грн.
17. Крім того, заява містить клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Клопотання обґрунтовано тим, що копію постанови Верховного Суду 
від 14 травня 2026 року заявник отримав через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» лише 19 травня 2026 року, що підтверджується матеріалами справи.
18. Оскільки постанову Верховного Суду було отримано після спливу встановленого строку для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, заявник вважає причини пропуску цього строку поважними.
Позиція Верховного Суду
19. Згідно з вимогами статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
20. Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
21. Заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
22. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
23. Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
24. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 грудня 2012 року 
№ 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
25. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
26. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
27. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
28. У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
29. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
30. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).
31. Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
32. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
33. Норма частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судових дебатів немає. 
34. Згідно з частинами першою - третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
35. Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки згідно з повідомленням Верховного Суду про доставлення електронного листа, документ в електронному вигляді - постанова про залишення касаційної скарги без задоволення від 14 травня 2026 року надіслана Воробйову О. В. в його електронний кабінет та доставлена 19 травня 2026 року, а із заявою представник ОСОБА_1 - адвокат Воробйов О. В. звернувся 25 травня 
2026 року.
36. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
37. Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
38. Із матеріалів справи відомо, що у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Воробйов О. В. вказував, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач за первісним позовом поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 20 000 грн.
39. Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
40. Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
41. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції адвокат Воробйов О. В. надав: 
- договір про надання правової допомоги № 41/1/21 від 01 березня 2021 року; 
- додаткова угода № 3 до договору № 41/1/21 від 01 березня 2021 року про надання правової допомоги; 
- рахунок на оплату № 03-41/1/2021 від 21 травня 2025 року; 
- акт про надання правничої допомоги № 3 відповідно до договору про надання правової допомоги № 41/1/21 від 01 березня 2021 року; 
- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом АО «ДЖАСТЛІКТОРЗ» в рамках надання правничої допомоги ОСОБА_1 згідно договору про надання правової допомоги № 41/1/21 від 01 березня 2021 року, додаткова угода № 3 
від 06 січня 2025 року у справі № 759/5072/21, станом на 19 травня 2026 року.
42. Зі змісту детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом АО «ДЖАСТЛІКТОРЗ» в рамках надання правничої допомоги ОСОБА_1 згідно договору про надання правової допомоги № 41/1/21 від 01 березня 2021 року, додаткової угоди № 3 від 06 січня 2025 року у справі № 759/5072/21, були надані такі послуги: 
- ознайомлення з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 16 жовтня 2024 року у справі № 759/5072/21, дослідження та аналіз обраного позивачем за первісним позовом способу захисту, пошук та аналіз практики, позицій Верховного Суду в подібних справах, формування позицій у справі; 
- написання відзиву на касаційну скаргу. Збір та відправка 09 січня 2026 року відзиву учасникам справи шляхом виходу до відділення АТ «Укрпошта». Подача відзиву третім особам та відправка до суду; 
- повторна подача відзиву на касаційну скаргу з клопотанням про поновлення строку. Подача відзиву з клопотанням про поновлення учасникам справи шляхом виходу до відділення АТ «Укрпошта» та відправка до суду; 
- написання заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів. Збір та відправка 25 травня 2026 року заяви учасникам справи шляхом виходу до відділення АТ «Укрпошти». Подача заяви третім особам та відправка до суду.
43. 02 червня 2026 року представник ОСОБА_3 - адвокатка Паламарчук Н. В. надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду заперечення проти заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
44. У запереченні адвокатка Паламарчук Н. В. зазначає, що заявлений позивачем за первісним позовом розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, непропорційним та неспівмірними. 
45. Адвокатка вказує, що дії із послуги № 1 є лише передумовою для написання відзиву (послуга № 2), тому окрема оплата послуги № 1 є безпідставною. Крім того, дослідження та аналіз обраного способу захисту не були необхідними, оскільки представник позивача за первісним позовом (ОСОБА_1.) сам обрав цей спосіб. У касаційній скарзі чи інших документах позивача за зустрічним позовом правильність способу захисту взагалі не оспорювалася. Витрачений на послугу № 1 час (4 години) є завищеним. Це стосується й аналізу судової практики, адже представник 
ОСОБА_1. не навів нових позицій Верховного Суду, а лише продублював постанови з попередніх судових інстанцій та документів іншої сторони.
46. Щодо послуги № 2 (написання відзиву на касаційну скаргу, його збір та відправка суду й учасникам справи 09 січня 2025 року через АТ «Укрпошта»), адвокатка зауважує, що цей відзив повністю дублює попередні документи ОСОБА_1 (відзив на зустрічний позов та пояснення на апеляційну скаргу). Це свідчить про те, що підготовка документа не потребувала значного часу, а витрати на неї є завищеними.
47. Стосовно послуги № 3 (повторна подача відзиву з клопотанням про поновлення строку від 06 лютого 2025 року), ці витрати не були б неминучими, якби представник позивача за первісним позовом одразу оформив відзив належним чином. Окрім клопотання про поновлення строку (розділ ІІ), повторний відзив від 06 лютого 
2025 року є повністю ідентичним першому варіанту від 09 січня 2025 року.
48. Крім того, заявлена як послуга № 5 заява є аналогічною тій заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яку сторона позивача за первісним позовом раніше подавала до Київського апеляційного суду. Повторне використання тотожного тексту свідчить про відсутність значних часових витрат на її підготовку, що додатково підтверджує завищений розмір заявлених витрат.
49. У постановах Велика Палата Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 неодноразово наголошувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
50. З огляду на зазначене колегія суддів висновує про підтвердження позивачем за первісним позовом понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним переглядом справи № 759/5072/21 та водночас зауважує, що розподіл цих витрат підлягає здійсненню з урахуванням як норм статті 137 ЦПК України, так і загальних правил розподілу судових витрат, визначених у статті 141 ЦПК України та з урахуванням заперечень відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 щодо неспівмірності таких витрат.
51. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 
№ 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
52. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
53. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 
від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 24 січня 2022 року у справі 
№ 757/36628/16-ц, від 28 листопада 2025 року у справі № 461/6724/21.
54. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду 
у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
55. Колегія суддів враховує, що зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом АО «ДЖАСТЛІКТОРЗ» у межах надання правничої допомоги ОСОБА_1 відповідно до договору про надання правової допомоги № 41/1/21 
від 01 березня 2021 року та додаткової угоди № 3 від 06 січня 2025 року у справі 
№ 759/5072/21, послуги та їхній розмір не відповідають критеріям реальності адвокатських послуг, розумності їхньої вартості, конкретним обставинам справи, її складності, а також необхідності вчинення певних процесуальних дій сторони, а саме: 
- послуги, зазначені у пунктах 1-3 акта, фактично вказують про вчинення адвокатом однієї процесуальної дії - подання відзиву на касаційну скаргу; 
- колегія суддів погоджується з доводами заперечення адвокатки 
Паламарчук Н. В. на заяву про ухвалення додаткового рішення про безпідставність стягнення витрат за написання заяви про ухвалення додаткового рішення (пункт 5 детального опису) з огляду на написання заяв аналогічного змісту до суду апеляційної інстанції та відшкодування апеляційним судом 10 000 грн на користь ОСОБА_1 . Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 у справі 
№ 910/9714/22).
- підготовка пакету документів відзиву на відправку, похід на Укрпошту, не є видами правової допомоги, мають організаційний характер та є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу (подібні висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 30 травня 2024 року у справі № 759/6109/21); 
- щодо послуги зазначеної у пункті 2 акту, то слід зазначити, що ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2025 року відзив ОСОБА_1 був повернутий без розгляду, а тому відсутні будь-які підстави для відшкодування витрат на підготовку даного відзиву, що узгоджується з правовими висновками викладеними у додаткових постановах Верховного Суду від 02 квітня 2026 року у справі № 903/466/25, від 27 липня 2023 року у справі № 335/10600/20, від 12 березня 2024 року у справі № 904/1105/23.
56. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
57. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Висновок за результатом розгляду заяви
58. Здійснивши оцінку розміру судових витрат, понесених позивачем за первісним позовом на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, крізь призму вимог, установлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК, урахувавши положення наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційність та розумність розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також зважаючи на обсяг виконаних робіт, заперечення відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виснувала про те, що відшкодування витрат на правову допомогу обґрунтовано у розмірі 10 000 грн.
59. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
60. Оскільки первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково (в частині однієї позовної вимоги), а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено повністю судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
61. З огляду на викладене, зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 666,67 грн 
(10 000 грн * 2/3). 
62. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони. 
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
1. Поновити ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу.
2. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
3. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6 666 (шість тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 67 коп. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	І. В. Литвиненко		
			
	А. І. Грушицький		
			
	А. А. Калараш