16.06.2026 

Справа № 331/7002/25
Провадження № 2/331/1099/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого – судді Антоненко М.В.
за участю секретаря – Волотко М.П.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, 3-я особа: Державний реєстратор Відділу «ЦНАП» Криничанської селищної ради в Дніпропетровській області Весняцової Олени Сергіївни про визнання права власності на житло,
ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд
Адвокат Литвин Н.О., яка дії в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, третя особа Державний реєстратор відділу ЦНАП Криничанської селищної ради в Дніпропетровський області Весняцова Олена Сергіївна, про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване на окупованій території.
Просить суд, визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 – 103 право власності на нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8кв.м., та складається з одної кімнати житловою площею 18.2кв.м., кухні площею 5.7кв.м., вбиральні площею 3.4кв.м., коридору площею 7.4.кв.м., балкону площею 3.6кв.м.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі угоди про купівлю – продажу від 07.10.1996р., укладеної між ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що діє за себе і як законний представник своїх неповнолітніх дітей – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І. за №4002, позивачці належить однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказана однокімнатна квартира згідно технічного паспорту, виданого Бердянським БТІ від 20.06.1996р. за №11564, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8кв.м., та складається з одної кімнати житловою площею 18.2кв.м., кухні площею 5.7кв.м., вбиральні площею 3.4кв.м., коридору площею 7.4кв.м., квартира обладнана балконом площею 3.6кв.м.
Після проведеного договору купівлі-продажу позивачка жодних реєстраційних дій з вказаною квартирою не проводила, просто проживала та користувалась нерухомим майном, не передбачаючи такі форс-мажорні обставини, як військова агресія збоку рф. Внаслідок збройної агресії рф проти України та активних бойових дій на території м. Бердянська Запорізької області, вона полишила своє житло на окупованій нині ворогом території та на даний час не має можливості зареєструвати права на належне їй нерухоме майно. 
На даний час її квартира пошкоджена внаслідок бойових дій, але отримати відповідну компенсацію вона позбавлена можливості, оскільки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого за нею права власності на вказане нерухоме майно, однокімнатну квартиру. 
Визнання права власності необхідне їй для подальшого оформлення та подачі заявки на отримання гарантованої державою компенсації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» відповідно до постанови КМУ № 381 від 21.04.2023 року.
Позивачка, з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно звернулась із заявою №68980328 від 19.09.2025р. до державного реєстратора.  02.10.2025 р. вона отримала рішення №81129677 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Рішення №81129677 обґрунтовано тим, що під час вивчення та обробки поданих для державної реєстрації документів, державним реєстратором встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 . Пакет поданих документів містив: договір купівлі-продажу від 07.10.1996 року на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 для реєстрації права власності за ОСОБА_1 . Інші документи були відсутні.
Державним реєстратором Єгоровою Л.С. було направлено запити від 26.09.2025р. №256/01-15 до Бердянської міської військової адміністрації Запорізької області щодо надання інформації про зареєстровані речові права на вищевказане нерухоме майно до 1 січня 2013 року. Виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області було надано відповідь, що згідно з чинним нормативно-правовим актом - наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025р., зареєстрованим 11.03.2025р. за №380/43786, територія Бердянської міської територіальної громади, на якій зареєстровано комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, перебуває у статусі тимчасово окупованої з 27 лютого 2022р. по теперішній час. Наразі комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради не релоковане на підконтрольну Уряду України територію та, відповідно, не здійснює Господарської діяльності, у тому числі не має можливості забезпечувати доступ до архівних файлів, опрацьовувати документи, надавати копій або витяги з технічної документації. Також зазначено, що архів, технічна документація та інформаційна база комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради перебувають під повним контролем окупаційної адміністрації рф. У зв`язку з чим, надати інформацію стосовно проведення державної реєстрації права власності, що виникли в установленому законом порядку до 01 січня 2013 року на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є неможливим.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку формування та зберігання реєстраційних справ – реєстраційні справи та книги на паперових носіях знаходяться у суб`єкта державної реєстрації. Філія БТІ м. Бердянська у м. Бердянську на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території. 
За таких підстав, державним реєстратором було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. 
Відповідно до договору купівлі-продажу та технічного паспорту, нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_4 складається з загальної площі 35.8кв.м., що складається з одної кімнати житловою площею 18.2кв.м., кухні площею 5.7кв.м., вбиральні площею 3.4кв.м., коридору площею 7.4.кв.м., балкону площею 3.6кв.м 
Відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за зазначеною вище адресою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна відсутні.
Позивачка побоюючись, що втратила остаточну свою власність звернулась до відповідача стосовно необхідності відновлення документів на житло, на що їй було надано інформацію про порядок їх відновлення. 
Реєстрація права власності за позивачем на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , станом на момент подання позовної заяви не проводилася.
Територія Бердянської міської територіальної громади з 27 лютого 2022 року віднесена до території тимчасово окупованої російською федерацією відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004.
В даний час позивачці потрібно оформити свої права власності, оскільки вона не може в повній мірі володіти, керувати та розпоряджатися майном, яке їй належить і разом із тим, вона не зможе оформити компенсацію за знищене/зруйноване майно внаслідок військових дій на території м. Бердянськ.
Ухвалою судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2025 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. 
08.01.2026 р. через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи відділу ЦНАП Криничанської селищної ради в Дніпропетровський області надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.
19.05.2026 р. через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та ухвалення рішення на розсуд суду.
В підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивачки  ОСОБА_1  адвокат Литвин Н.О. підтримала позов, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч.-ч. 3,4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з ч.-ч. 1, 2, 4, 5 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши думку представника позивача, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а пред`явлений позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Судом встановлено, що на підставі угоди про купівлю – продажу від 07.10.1996р., укладеної між ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що діє за себе і як законний представник своїх неповнолітніх дітей – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І. за №4002, позивачці належить однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Угода містить штамп реєстраційного посвідчення про право власності, згідно з яким права власності на спірну квартиру зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.15,16)
Вказана однокімнатна квартира згідно технічного паспорту, виданого Бердянським БТІ від 20.06.1996р. за №11564, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8кв.м., та складається з одної кімнати житловою площею 18.2кв.м., кухні площею 5.7кв.м., вбиральні площею 3.4кв.м., коридору площею 7.4кв.м., квартира обладнана балконом площею 3.6кв.м.Відповідно до дослідженого технічного паспорту, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . Будинок, де розташована квартира, підключений до телефонної мережі, квартира обладнана водопроводом, каналізацією, газопостачанням, централізованим опаленням, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею. (а.с.17,19)
В судовому засіданні представник позивачки наполягала на тому, що після проведеного договору купівлі-продажу позивачка ОСОБА_1 жодних реєстраційних дій з вказаною квартирою не проводила, просто проживала та користувалась нерухомим майном, не передбачаючи такі форс-мажорні обставини, як військова агресія збоку рф. На даний час вказана квартира пошкоджена внаслідок бойових дій, але отримати відповідну компенсацію вона позбавлена можливості, оскільки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого за нею права власності на вказане нерухоме майно, однокімнатну квартиру. 
Внаслідок збройної агресії рф проти України та активних бойових дій на території м. Бердянська Запорізької області, ОСОБА_1 полишила своє житло на окупованій нині ворогом території та на даний час не має можливості зареєструвати права на належне їй нерухоме майно. 
Визнання права власності необхідне позивачці для подальшого оформлення та подачі заявки на отримання гарантованої державою компенсації з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» відповідно до постанови КМУ № 381 від 21.04.2023 року.
Судом в підготовчому засіданні досліджено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 02.10.2025р. №81129677, з`ясовано причини у відмові у проведенні реєстраційних дій.
Крім того судом досліджено висновок про вартість об`єкта оцінки від 08.12.2025р., згідно якого ринкова вартість цілої частки об`єкта оцінки, без урахування ПДВ становить: 305 912 (триста п`ять тисяч дев`ятсот дванадцять) грн.
Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з невизнання державою факту належності позивачеві майна на праві власності через відсутність можливості отримати відомості щодо видачі правовстановлюючих документів для реєстрації права власності відповідно до діючого законодавства та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі права власності.
Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язана допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.
У позивача наявні документи, що засвідчують його право власності (договір купівлі-продажу), однак відсутність можливості перевірки дійсності його видачі шляхом звернення до органу, який на момент переходу до позивача права власності здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією рф території України, позбавляє позивача можливості довести своє право.
Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Позивачкою право власності набуте у 1996 році. Надані докази, а саме: угода купівлі-продажу (посвідчена нотаріально) та технічний паспорту містять відмітки органів, які здійснювали реєстрацію права власності на 1996 рік – Бердянським БТІ з відповідними відмітками про реєстрацію переходу права власності, свідчать про дотримання сторонами за угодою законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Крім того, після набуття у власність квартири позивачка почала користуватися нею, про що свідчить її реєстрація у вказаній квартирі після укладення договору купівлі-продажу.
Крім того, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. №5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207-VII На тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України. Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 підставно просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме, однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8кв.м., та складається з одної кімнати житловою площею 18.2кв.м., кухні площею 5.7кв.м., вбиральні площею 3.4кв.м., коридору площею 7.4.кв.м., та обладнана балконом площею 3.6кв.м., так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, 3-я особа: Державний реєстратор Відділу «ЦНАП» Криничанської селищної ради в Дніпропетровській області Весняцової Олени Сергіївни про визнання права власності на житло - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 – 103 право власності на нерухоме майно, однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35.8кв.м., та складається з одної кімнати житловою площею 18.2кв.м., кухні площею 5.7кв.м., вбиральні площею 3.4кв.м., коридору площею 7.4.кв.м., квартира обладнана балконом площею 3.6кв.м
Стягнути з Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області (ЄДРПОУ 44754037, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр.. Соборний, 164) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 – 103) судовий збір у розмірі 2090 грн. 16 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя:      М.В. Антоненко