ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/40681/23 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айленд Холдинг" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Айленд Холдинг" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження ГУ ДПС у м. Києві, витяг від 24.05.2023 року №215-рл про анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 990614202200703 з терміном дії з 28.06.2022 до 28.06.2027 за місцезнаходженням: Україна, 03124, м. Київ, Солом`янський район, провулок Радищева, 6;
- зобов`язати Головне управління в місті Києві видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» «на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі» реєстраційний номер 990614202200703 з терміном дії з 28.06.2022 до 28.06.2027, видану позивачу, та відновити дію даної ліцензії датою її анулювання.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що підстави для анулювання ліцензії позивача не підтверджені відповідними доказами, передбаченими ст.3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», отже, є недоведеними, тому спірне розпорядження також є необґрунтованим, передчасним та таким, що належить скасувати.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу та просить визнати протиправним та скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» є юридичною особою приватного права, дата на номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 05.07.2016, 406271626588.
Місцезнаходження ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03124, м. Київ, пров. Радищева, буд. 6. 
Видами діяльності ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ», відповідно до реєстраційних даних, є діяльність за КВЕД 46.41 «Вантажний автомобільний транспорт». 
Позивачем 28.06.2022 отримано ліцензію на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі (реєстраційний номер 990614202200703, строком дії з 28.06.2022 до 28.06.2027), яка видана Головним управлінням ДПС у місті Києві
Наказом ГУ ДПС від 23.08.2023 №3667-л на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, за приписами якого окремою підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством У сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, з 16.05.2023 призначено проведення фактичної перевірки ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ». 
18.05.2023 року з метою проведення фактичної перевірки фахівцями ГУ ДПС був здійснений виїзд за місцем фактичного провадження діяльності (місцезнаходженням) ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» за адресою: пров. Радищева, б. 6, м. Київ, 03124.
У зв`язку із відсутністю суб?єкта господарювання, його посадових осіб за пров. Радищева, б. 6, м. Київ, 03124, посадовими особами ГУ ДПС було складено акт від 19.05.2023 №2700/Ж6/26-15-09-02 «Про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» за місцезнаходженням». 
На підставі вказаного акту керівником ГУ ДПС прийнято розпорядження від 24.05.2023 №215-РЛ, яким «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» анульовано ліцензію №990614202200703 від 28.06.2022 (терміном дії з 28.06.2022 по 28.06.2027) на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі. 
Не погоджуючись з розпорядженням №215-РЛ від 24.05.2023 ГУ ДПС у місті Києві про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові та службові особи зобов`язані здійснювати свою діяльність виключно на підставі, у межах наданих їм повноважень та у спосіб, прямо визначений Конституцією та законами України. Вказаний конституційний принцип є однією з основоположних засад функціонування органів публічної влади та передбачає обов`язок неухильного дотримання вимог законодавства при реалізації владних управлінських функцій.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків та зборів, вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків та зборів, що справляються в Україні, правовий статус платників податків, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження та обов`язки посадових осіб таких органів під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення вимог податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України. 
Відповідно до підпункту 191.1.16 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють, серед іншого, функції щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також пального, за винятком особливостей, встановлених статтею 19-3 Податкового кодексу України для державних податкових інспекцій. 
Положеннями підпунктів 20.1.4 та 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів проводити відповідно до вимог законодавства перевірки та звірки платників податків, крім Національного банку України, у тому числі після завершення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Також контролюючі органи уповноважені здійснювати контроль за дотриманням законодавства щодо регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахункових та касових операцій, наявності ліцензій на здійснення видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, торгових патентів, а також за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо забезпечення можливості проведення розрахунків із використанням електронних платіжних засобів. 
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль є системою заходів, які вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, з метою перевірки правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків і зборів, а також контролю за дотриманням законодавства у сфері регулювання обігу готівки, проведення розрахункових і касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи. 
Крім того, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. 
Абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною перевіркою є перевірка, що проводиться за місцем фактичного здійснення платником податків господарської діяльності або за місцем розташування господарських чи інших об`єктів права власності такого платника податків. Така перевірка здійснюється контролюючим органом з метою контролю за дотриманням законодавства щодо регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності відповідних ліцензій, свідоцтв, у тому числі у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, а також щодо дотримання роботодавцем законодавства про працю, оформлення трудових відносин із працівниками та укладення трудових договорів. 
Положеннями пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може бути проведена на підставі рішення керівника контролюючого органу, його заступника або уповноваженої особи, оформленого відповідним наказом, копія якого до початку проведення перевірки вручається платнику податків, його уповноваженому представнику або особі, яка фактично здійснює розрахункові операції, під розписку, за наявності хоча б однієї із визначених законом підстав. 
Зокрема, підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено можливість проведення фактичної перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законом порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи, у тому числі щодо здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів чи інших дозвільних документів, а також у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів. 
Крім того, відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підставою для проведення фактичної перевірки є також наявність або отримання інформації про порушення вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин для електронних сигарет та пального, а також здійснення контролюючими органами функцій у сфері регулювання виробництва та обігу зазначених товарів. 
За змістом пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України тривалість фактичних перевірок не може перевищувати 10 діб. Продовження строку проведення такої перевірки допускається виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, його заступника або уповноваженої особи, але не більше ніж на 5 діб. 
Також законодавством передбачено, що у разі встановлення неможливості проведення документальної виїзної або фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу зобов`язані невідкладно скласти та підписати відповідний акт про неможливість проведення перевірки. Такий акт підлягає реєстрації не пізніше наступного робочого дня та повинен містити матеріали, які підтверджують наведені у ньому обставини. Вказаний акт разом із доданими матеріалами надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. 
Відповідно до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт або довідка про результати фактичної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється не пізніше наступного робочого дня після завершення перевірки. При цьому такий акт або довідка підписується також особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків або його законними представниками у разі їх наявності. 
Основні принципи державної політики у сфері регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової та роздрібної торгівлі спиртом етиловим, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами для електронних сигарет та пальним, а також забезпечення їх якості та боротьби з незаконним виробництвом і обігом таких товарів визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР. 
Так, частиною першою статті 16 Закону №481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням вимог цього Закону здійснюють органи, які видають відповідні ліцензії, а також інші органи державної влади в межах компетенції, визначеної законами України. Окремо законодавець визначив, що контроль за відповідністю матеріально-технічної бази малих виробництв виноробної продукції вимогам законодавства здійснює центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів. 
За змістом статті 15 Закону України №481/95-ВР суб`єкти господарювання, у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, що здійснюють діяльність через зареєстровані постійні представництва, зобов`язані отримувати ліцензії на право оптової торгівлі пальним та на право зберігання пального щодо кожного місця провадження відповідної діяльності. У разі відсутності місць оптової торгівлі пальним суб`єкт господарювання отримує одну ліцензію за місцезнаходженням такого суб`єкта господарювання або його постійного представництва. 
Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються строком на п`ять років уповноваженим органом виконавчої влади, визначеним Кабінетом Міністрів України.
Після видачі або анулювання ліцензії на право оптової чи роздрібної торгівлі пальним, а також ліцензії на право зберігання пального, податковий орган зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального. 
Водночас абзацом дванадцятим частини п`ятдесят другої статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що підставою для анулювання ліцензії є, зокрема, встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за його місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, зазначеним у відповідній ліцензії. Анулювання ліцензії здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження органом, який видав таку ліцензію. 
Згідно з частиною п`ятдесят третьою статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія вважається анульованою та недійсною з моменту отримання суб`єктом господарювання розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку. 
Процедура формування та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, а також місць здійснення такої діяльності, визначена Порядком ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 (далі - Порядок №545). 
Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку №545, Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального є електронною базою даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, що отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, а також інформацію про місця провадження відповідної діяльності. 
Пунктом 2 Порядку №545 визначено, що формування та ведення зазначеного реєстру здійснюється ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі документів, поданих суб`єктами господарювання для отримання відповідних ліцензій.
Згідно з пунктом 4 Порядку №545 підставою для включення суб`єкта господарювання до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення органу ДФС або його територіального органу про видачу ліцензії.
Натомість відповідно до пункту 6 Порядку №545 підставою для виключення суб`єкта господарювання з такого реєстру є рішення про анулювання ліцензії, прийняте відповідно до статей 3 та 15 Закону №481/95-ВР. При цьому пунктом 7 Порядку №545 передбачено, що інформація про суб`єкта господарювання вноситься до реєстру не пізніше наступного робочого дня після видачі, зупинення, анулювання ліцензії або внесення змін до неї. 
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що органи ДПС, як суб`єкти владних повноважень, наділені функціями контролю за дотриманням вимог Закону №481/95-ВР та повноваженнями щодо видачі ліцензій на право оптової торгівлі пальним, мають право проводити фактичні перевірки платників податків, які отримали відповідні ліцензії, зокрема на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. У разі встановлення за результатами такої перевірки факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням або місцем провадження діяльності, зазначеним у ліцензії, контролюючий орган має право прийняти розпорядження про анулювання відповідної ліцензії та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального. 
Разом із тим, для прийняття рішення про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним контролюючий орган повинен належними та допустимими доказами підтвердити факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням або місцем здійснення діяльності, зазначеним у виданій ліцензії. 
Судом установлено, що підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у місті Києві розпорядження №215-РЛ від 24.05.2023 в частині анулювання ліцензії ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» на право оптової торгівлі пальним без наявності місць оптової торгівлі пальним слугував акт від 19.05.2023 №2700/Ж6/26-15-09-02 «Про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» за місцезнаходженням». 
Зі змісту вказаного акта вбачається, що посадові особи контролюючого органу здійснили вихід за юридичною адресою позивача: м. Київ, пров. Радищева, буд. 6, однак у зв`язку з відсутністю посадових осіб дійшли висновку про неможливість проведення фактичної перевірки.
Оцінюючи наведені доводи та подані відповідачем докази, суд звертає увагу, що наказом ГУ ДПС у місті Києві від 10.05.2023 №2063-п проведення фактичної перевірки було визначено з 16.05.2023 строком не більше 10 діб. Проте, незважаючи на встановлений строк перевірки, посадові особи контролюючого органу фактично здійснили лише один вихід за адресою позивача - 18.05.2023, після чого дійшли висновку про відсутність підприємства за місцезнаходженням. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що вжиті посадовими особами контролюючого органу заходи щодо встановлення факту відсутності позивача за місцезнаходженням не можуть вважатися достатніми та належними. При цьому суд враховує, що в офісі підприємства перебував його керівник, який зазначався у податковій звітності товариства, зокрема у деклараціях з податку на додану вартість та акцизного податку. 
Крім того, суд врахував, що перевірка проводилась в умовах дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, що також об`єктивно впливало на можливість забезпечення постійної присутності посадових осіб підприємства за юридичною адресою.
Суд також звертає увагу, що зі змісту акта від 19.05.2023 №2700/Ж6/26-15-09-02 неможливо встановити точний час прибуття посадових осіб контролюючого органу для проведення перевірки, що додатково ставить під сумнів обґрунтованість висновків про відсутність позивача за місцезнаходженням. 
Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт відсутності ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» за місцезнаходженням або місцем провадження діяльності, зазначеним у ліцензії.
Враховуючи те, що підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження №215-РЛ від 24.05.2023 був виключно висновок, викладений в акті про неможливість проведення перевірки, а судом установлено необґрунтованість, недоведеність та передчасність такого висновку, підстави для анулювання ліцензії позивача були відсутні. 
Таким чином, розпорядження Головного управління ДПС у місті Києві №215-РЛ від 24.05.2023 в частині анулювання ліцензії ТОВ «АЙЛЕНД ХОЛДИНГ» на право оптової торгівлі пальним є протиправним та підлягає скасуванню. 
Крім того, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі у разі порушення її прав та свобод.
Під ефективним способом захисту слід розуміти такий спосіб, який забезпечує реальне поновлення порушеного права та є адекватним конкретним обставинам справи.
Зважаючи на те, що відомості про анулювання ліцензії позивача були внесені до Єдиного державного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а оскаржуване розпорядження визнано протиправним та скасовано, суд з метою ефективного поновлення порушених прав позивача дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві видалити з відповідного реєстру запис про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним з реєстраційним номером 990614202200703 та поновити інформацію щодо дії такої ліцензії у реєстрі. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції та вважає, що судом повно і всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться переважно до переоцінки доказів та незгоди з наданою судом оцінкою встановлених обставин, однак не містять належних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття оскаржуваного розпорядження про анулювання ліцензії.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для його скасування або зміни відсутні.
Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції в його оскаржуваних частинах.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко