Справа № 465/9023/23 
Провадження № 2/450/386/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого - судді   Мельничук І. І.
секретаря судового засідання   Дикої О. Ю. 
за участю представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП, -
В С Т А Н О В И В :
в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП, в якому позивач просить суд, з врахуванням зменшених позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 24 266,45 грн. величини втрати товарного вигляду, а також судові витрати у справі.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2023 року у м. Львові по вул. Стрийська, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля NISSAN QASHQAI, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 . Згідно з європротоколом, ДТП сталася з вини відповідача, який під час паркування не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом, при цьому свою вину визнав повністю. Внаслідок ДТП транспортному засобу позивача було завдано механічних пошкоджень, що підтверджується рахунками на ремонт та висновком незалежної експертної оцінки. Згідно зі звітом № ФД-0254 від 21.09.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 25 924,88 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ СГ «ТАС», яким частково відшкодовано шкоду у розмірі 11 849,32 грн, а також додатково сплачено 3 200,00 грн франшизи. Разом з тим, зазначене страхове відшкодування не покриває повного розміру завданих збитків, у зв`язку з чим невідшкодована частина шкоди становить 10 975,56 грн, яку позивач змушений понести самостійно. Позивач зазначає, що відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа має право на повне відшкодування завданих їй збитків, а згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Враховуючи положення статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що страховик відшкодував лише частину шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на встановлену вину відповідача у спричиненні ДТП, підтверджений розмір завданої шкоди та часткове її відшкодування страховиком, позивач просить суд стягнути з відповідача невідшкодовану частину майнової шкоди у розмірі 10 975,56 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
26.07.2024 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 33 483, 58 грн. матеріальної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.
20.01.2025 року представником відповідача подано через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що пред`явлені до неналежного відповідача. У відзиві зазначається, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, однак закон передбачає винятки, зокрема у випадку страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач вказує, що його цивільна відповідальність як водія транспортного засобу була належним чином застрахована, а тому обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхової суми покладається саме на страховика. Посилаючись на статті 979, 980, 999 ЦК України, а також положення Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зокрема, статті 3, 5, 22), відповідач зазначає, що страховик зобов`язаний відшкодовувати шкоду, заподіяну майну потерпілих у межах визначеного страхового ліміту. Крім того, у відзиві наголошується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду (постанови від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц та ін.), згідно з якою основний тягар відшкодування шкоди внаслідок ДТП покладається саме на страховика, а покладення такого обов`язку на страхувальника в межах страхової суми суперечить меті інституту обов`язкового страхування. Відповідач також зазначає, що розмір завданої шкоди не перевищує встановлений законом ліміт відповідальності страховика (160 000 грн відповідно до постанови НБУ №109 від 30.05.2022), а тому має повністю покриватися страховою компанією. Часткова виплата страхового відшкодування, на думку відповідача, зумовлена недоліками поданого позивачем експертного звіту, що перебуває у сфері взаємовідносин між позивачем та страховиком. Таким чином, відповідач вважає, що спір фактично виник між позивачем та страховою компанією щодо розміру страхового відшкодування, а не між позивачем і відповідачем як фізичною особою. У зв`язку з цим позов пред`явлено до неналежного відповідача, а обов`язок відшкодування шкоди у даному випадку відсутній. Відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
28.01.2025 року представником позивача на адресу суду подано відповідь на відзив, відповідно до якої останній заперечує доводи відповідача та вважає їх необґрунтованими. У відповіді зазначено, що з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.07.2024 року предметом позову є стягнення 33 483,58 грн матеріальної шкоди, а також понесених судових витрат (витрат на експертизу, оцінку, правничу допомогу та судовий збір). Позивач вказує, що загальний розмір завданих збитків унаслідок ДТП становить 48 532,90 грн, що підтверджується висновком експерта №22572 від 26.06.2024 року. При цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 24 266,45 грн, а також окремо визначено втрату товарної вартості транспортного засобу. Позивач наголошує, що страховою компанією було відшкодовано лише частину шкоди (11 848,88 грн), а відповідач добровільно сплатив 3 200 грн, у зв`язку з чим невідшкодованою залишається сума 33 483,58 грн. Заперечуючи позицію відповідача, позивач зазначає, що навіть за підходу, запропонованого відповідачем, частина шкоди залишається непокритою, однак ключовим є те, що втрата товарної вартості транспортного засобу (ВТВ) не відшкодовується страховиком відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону №1961-IV, а тому підлягає відшкодуванню безпосередньо винуватцем ДТП. Позивач посилається на: ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ (пп. 1.6, 8.3, 8.6), та зазначає, що втрата товарної вартості є складовою реальних збитків і підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Крім того, позивач звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України (постанова від 02.12.2015 у справі №6-691цс15), згідно з якою з винної особи підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту (без урахування зносу) та страховим відшкодуванням, а також інші збитки, які не покриваються страховиком. Позивач також зазначає, що відповідач не оспорює висновок експерта, а лише намагається уникнути відповідальності, перекладаючи її на страховика, при цьому не довівши неправомірність дій страхової компанії. Таким чином, на думку позивача, саме відповідач як винуватець ДТП зобов`язаний відшкодувати: 9 217,57 грн – невідшкодовану частину ремонту; 24 266,45 грн – втрату товарної вартості; що загалом становить 33 484,02 грн, а також понесені судові витрати. У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
14.02.2025 року відповідачем подано через систему «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив, у якому останній зазначає, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, є необґрунтованими та такими, що не відповідають предмету заявленого позову. Зокрема, відповідач вказує, що позивач безпідставно включає до суми позовних вимог витрати, пов`язані із втратою товарної вартості транспортного засобу, оскільки, на його думку, предметом даного спору є виключно відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля. Відтак, вимоги щодо компенсації втрати товарного вигляду транспортного засобу не входять до предмету даного позову та, у разі наявності підстав, повинні заявлятись окремо. Крім того, відповідач посилається на положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, а також на норми статей 76–78 ЦПК України, які визначають поняття, належність та допустимість доказів. У зв`язку з цим відповідач наголошує, що докази, подані позивачем, повинні стосуватись саме предмета доказування у справі. Окремо відповідач звертає увагу на правову природу висновку експерта, зазначаючи, що відповідно до ст. 110 ЦПК України, такий висновок не має наперед встановленої сили та підлягає оцінці судом разом з іншими доказами. При цьому він визнає, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, однак наголошує, що сам по собі висновок не є беззаперечним доказом і має оцінюватися у сукупності з іншими матеріалами справи. Водночас відповідач зазначає, що заявлений позивачем висновок експерта не може бути покладений в основу рішення суду в частині визначення втрати товарної вартості, оскільки такі вимоги не були належним чином сформульовані у позовній заяві та виходять за межі предмета спору. Таким чином, відповідач доходить висновку, що з огляду на невідповідність заявлених вимог предмету спору, а також з урахуванням положень процесуального законодавства щодо належності та допустимості доказів, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.
25.04.2025 року представником відповідача подано на адресу суду додаткові пояснення у справі, які обґрунтовує наступним, а саме, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки основна частина заявленої суми складається з втрати товарної вартості автомобіля (ВТВ), яка не підлягає відшкодуванню страховиком і не доведена належними доказами. Він вказує, що за наявності договору обов`язкового страхування обов`язок відшкодування шкоди в межах страхової суми покладається на страховика, а позивач не довів, що отриманого страхового відшкодування недостатньо. Також підкреслюється, що: позивач не надав належних доказів реального розміру збитків і переліку пошкоджених чи замінених деталей; експертне дослідження ВТВ є неповним і сумнівним; позов фактично спрямований на стягнення ВТВ, а не різниці між шкодою та страховою виплатою. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
29.01.2026 року представником позивача адвокатом Козієм І. Ю. подано заяву зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: стягнути 24 266,45 грн. величини втрати товарного вигляду та судові витрати з відповідача, решту позовних вимог залишити без розгляду.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Козій І. Ю. надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив, позовні вимоги, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Клопотань до суду не скеровували.
Дослідивши матеріали справи, думку представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку:
згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 17.08.2023 року о 17 годині 40 хвилин у м. Львові по вул. Стрийська, 30 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки NISSAN QASHQAI, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 та автомобіля марки Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 при паркуванні на стоянці не зауважив припаркований автомобіль Mercedes Benz номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого здійснив зіткнення з таким. На місці дорожньо-транспортної пригоди сторони дійшли згоди щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та спільно склали відповідне Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол. Згідно зазначеного Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідач ОСОБА_3 визнав, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з його вини, а в потерпілого - ОСОБА_7 , зауваження до винуватця відсутні.
Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 05.07.2019 року, автомобіль марки NISSAN QASHQAI, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до звіту №ФД-0254 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, завданої власнику КТЗ «Mercedes Benz CLS 350 E», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного СОД ФОП ОСОБА_9 (оцінювач ОСОБА_9 ) на замовлення ОСОБА_2 21.09.2023 року, вартість відновлювального ремонту за вищезгаданих умов вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір збитків) транспортного засобу Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_4 , дорівнює: 27484,88
грн. з ПДВ. 
Разом з тим, до матеріалів справи було долучено висновок судового експерта Дмитра Холодцова за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, за договором з учасником справи для подання до суду у цивільній справі № 465/9023/23 № 22572 від 26.06.2024 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ GLC350e, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 17.08.2023 року, без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП (до ДТП), становила 1 497 407,30 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля MERCEDES-BENZ GLC350e, реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 24266,45 грн.; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ GLC350e, реєстраційний номер НОМЕР_6 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ), становить 48532,90 грн.
Також, у вступній частині вищевказаного висновку зазначено, що в зверненні від 04.06.2024 року зазначено, що автомобіль частково відновлений тому не може бути представлений експерту в тому ж самому пошкодженому стані в якому він перебував відразу після ДТП 17.08.2023 року, тому експертизу необхідно проводити по наданих документах, до звернення додано: копію Звіту (з додатками) № ФД-0254 від «21» вересня 2023 року складеного оцінювачем ОСОБА_9 на 7 аркушах; додаток до висновку - копію Акту огляду; 33 світлини на електронному носії CD - диск; копію Рахунку-Фактури № 0000004140 від 20.09.2023р. ПАТ «ГАЛИЧИНА АВТО» офіційного дилера Mercedes-Benz у Львівському регіоні України; Квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 27, від 20 вересня 2023 року, (11:30:20) «оплата за надані послуги ОСОБА_2 , згідно рахунку № 0000004140 від 20.09.2023 (аванс) в сумі 5000,00 грн.
Вказаний висновок відповідає вимогам Закону України "Про судову експертизу", Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003№ 142/5/2092 (у редакції, чинній на час оцінки), а також містить відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а отже з огляду на ст.ст. 76, 106 ЦПК України є належним та допустимим доказом, що узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), постановах Верховного Суд від 01 квітня 2020 року у справі № 676/90/17-ц (провадження № 61-11873св19), від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17 (провадження № 61-19975св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 303/2642/18 (провадження № 61-21118св19), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21).
Однак суд вважає за необхідне зазначити, що законом не заборонено потерпілим для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти.
Також суд звертає увагу на те, що згідно приписів статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно із полісом №4042351 від 07.07.2023 року. Франшиза, згідно Поліса, становить 3200,00 грн., що було сплачено відповідачем ОСОБА_10 на рахунок ОСОБА_11 (платіжна інструкція АТ КБ «ПриватБанк» від 22.08.2023 року, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи).
Із відповіді за вих. № 15034/9123 від 13.10.2023 року, за підписом начальника відділу виплат Регіонального Управління Врегулювання страхових випадків Олександра Слободяника, вбачається, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» визначено суму страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 11 849,32 грн, яка, як зазначила позивач у поданій позовній заяві, була їй виплачена, що є частковим відшкодуванням завданих збитків, вказане також підтверджується копією квитанції про зарахування на вищевказану суму від 18.10.2023 року.
Позивач ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб марки Mercedes-Benz 350e 4 Matic зазнав механічних пошкоджень, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до спеціалізованих сервісних центрів для визначення вартості відновлювального ремонту та фактичного усунення пошкоджень.
Так, 18.08.2023 року позивач звернулась до офіційного сервісного центру ТзОВ «Західно-Український автомобільний дім» (м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8), де їй було виставлено рахунок на проведення ремонтних робіт у розмірі 30 480,98 грн з ПДВ.
Крім того, 20.09.2023 року позивач звернулась до ПАТ «Галичина-Авто», де їй було виставлено рахунок-фактуру №0000004140 від 20.09.2023 року на суму 30 399,54 грн з ПДВ. На підтвердження наміру здійснити ремонт транспортного засобу позивачем того ж дня було сплачено аванс у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №27 від 20.09.2023 року.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
На підставі п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
В силу положень ст.29 вищезазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Між сторонами існує спір щодо суми ВТВ, яка визначена судовим експертом Холодцовим Д. у Висновку експерта № 22572 від 26.06.2024 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, в розмірі 24 266,45 грн., у зв`язку з тим, що величина відношення «А» має значення до 0,03, то ВТВ прирівнюється до вартості відновлювального ремонту(А = (Свр: С) = 24 266,45 (вартість відновлювального ремонту (див. п.2 дослідження висновку)): 1 497 407, 30 (ринкова вартість КТЗ (див. п. 1 дослідження)) = 0,0162, що очевидно є меншим за 0,03, а тому ВТВ становить 24 266,45 грн.), а тому суд погоджується із таким розрахунком.
В контексті визначення поняття «втрата товарної вартості», наведеного у п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів ВТВ – це умовна величина зниження ринкової вартості відновленого КТЗ після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Згідно положень п. 8.6 Методики величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає в результаті пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Це правило Методики відповідає положенню абз. 2 ч.1 ст.1192, де визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З цього випливає, що оцінка суми матеріального збитку, з включенням до неї величини ВТВ пошкодженого транспортного засобу, правильно визначена судовим експертом Холодцовим Д. у Висновку експерта № 22572 від 26.06.2024 року, з врахуванням обсягу відновлювальних робіт, їх вартості та вартості складників і матеріалів за цінами на момент проведення відповідного дослідження, що первинно проводилось на замовлення ОСОБА_2 , про що оцінювачем ОСОБА_9 був складений Звіт № ФД-0254 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, завданої власнику КТЗ «Mercedes Benz CLS 350 E», д.н.з. НОМЕР_2 , однак лише в частині оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Твердження сторони відповідача, що позивачем не надано перелік частин транспортного засобу, які мінялись чи фарбувались, не заслуговує на увагу.
Так, у п.п. 8.6.1 Методики визначено загальне правило, що величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Це правило у співвідношенні з другим реченням п.п. 8.6.2 е) Методики слід розуміти таким чином, що якщо є потреба проведення робіт з відновлення щонайменше однієї складової частини КТЗ, а також якщо пошкоджено складові кузова та оперення, величина ВТВ повинна розраховуватись.
З огляду на викладене, з урахуванням 2019 року випуску належного позивачу автомобіля марки «Mercedes Benz CLS 350 E», д.н.з. НОМЕР_2 , його ринкової вартості на момент ДТП (до отримання пошкоджень), характеру та обсягу спричинених пошкоджень, в тому числі і складників кузова, які описані у акті огляду КТЗ, суд вважає правомірним нарахування ВТВ судовим експертом та включення відповідної величини до суми матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу ОСОБА_2 . 
Підстав піддавати сумніву грошову величину ВТВ (24 266,45 грн), визначену у Висновку експерта № 22572 від 26.06.2024 року, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, у суду немає. Твердження представника відповідача, що дослідження ВТВ є неповним та сумнівним, не знайшло підтвердження. При дослідженні цього питання судом виявлено неправильний арифметичний підхід представника відповідача та неправильне тлумачення складників відповідного показника, наведених в ремонтній калькуляції.
Таким чином з відповідача на користь позивача власника пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLC350e, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд присуджує 24 266,45 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків, як величину втрати товарної вартості автомобіля, як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_2 , із врахуванням зменшених позовних вимог, які були прийняті судом до розгляду 29.01.2026 року, підлягають до задоволення.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 9344-35054698-8850 від 05.06.2024 року, та судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 09.11.2023 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 80, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 22, 1166, 1188, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
В И Р І Ш И В :
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП, - задоволити.
Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 24 266,45 грн. (двадцять чотири тисячі двісті шістдесят шість гривень 45 копійок), що є величиною втрати товарного вигляду.
Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 073, 60 (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок) грн., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 08.05.2026 року. 

Суддя: І. І. Мельничук