ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ,01032,тел.(044)235-95-51,е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2740/25 
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Войтенка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Екбудконс»	
до 	ОСОБА_1 	
про 	стягнення 739305,00 грн. 	
за участю представників:
позивача:	Березюк Л.В. - адвокат, ордер від 27.10.2025 серія АІ № 2035828	
відповідача:	Фещенко І.С. - адвокат, ордер серія АА № 1652698 від 03.12.2025	
суть спору:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Екбудконс» (далі – позивач) до Добровольської Наталі Ігорівни (далі – відповідач) про стягнення 859305 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 05.10.2022 № 12 щодо поставки товару, за який позивач сплатив грошові кошти та неповернення відповідачем позивачу сплачених ним коштів за товар, який не був поставлений відповідачем.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2025 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено у даній справі підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову упродовж двадцяти п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відзиву та встановлено відповідачу строк для подачі заперечення на відповідь на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відповіді на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором поставки від 05.10.2022 № 12 щодо поставки товару чи докази повернення відповідачем позивачу сплачених ним коштів за товар, який не був поставлений відповідачем.
Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі
Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2026 о 11:20.
Через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву від 05.01.2026 (вх. № суду 132/26 від 06.01.2026), в якому відповідач зазначає, що надані позивачем до суду платіжні інструкції у кількості 17 штук, які підтверджують здійснення переказів грошових коштів на рахунок відповідача у період з 09 листопада 2022 року по 09 травня 2023 року, свідчать про регулярність внесення платежів на користь відповідача у рамках встановлених договірних правовідносин за договором поставки від 05 жовтня 2022 року № 12. Відповідач стверджує, що усі зобов`язання за договором перед позивачем є виконаними, оскільки у протилежному випадку позивач при проведенні першої оплати 01 грудня 2022 року на суму грошових коштів у розмірі 204000,00 грн. та невиконанні поставки замовленої партії товару відповідачем протягом 10 днів очевидно логічно не здійснював би наступний платіж на суму 100000,00 грн. 22 грудня 2022 року, а так само й інші послідовні платежі. Позивач, користуючись відсутністю підписаних документів на підтвердження отримання ним замовленого товару, а також довірливими відносинами з відповідачем, звернувся до Господарського суду Київської області з метою стягнути сплачені грошові кошти за одержаний товар. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Також відповідач вказує, що сплачені 09.11.2022 позивачем на користь відповідача грошові кошти в розмірі 120000,00 грн. були повернуті на рахунок позивача, як помилково зараховані. В поданому відзиві на позовну заяву, відповідач просить суд поновити строк на подання відзиву на позовну заяву.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Екбудконс» подало до суду заяву від 16.01.2026 (вх. № суду 341/26 від 20.01.2026) про зменшення розміру позовних вимог, в якій, перевіривши інформацію щодо повернення відповідачем сплачених позивачем грошових коштів в розмірі 120000 грн. на його рахунок, зменшує розмір заявленої до стягнення суми, та спросить стягнути з відповідача на користь позивача 739305,00 грн. 
За таких обставин на розгляді суду є вимоги позивача в редакції поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.01.2026 (вх. № суду 341/26 від 20.01.2026) про стягнення з відповідача на користь прозивача 739305,00 грн.
В судовому засіданні призначеному на 20.01.2026, розглянувши клопотання відповідача, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд постановив протокольну ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання від 20.01.2026, якою задовольнив вказане клопотання відповідача, поновив пропущений строк на подання відзиву на позовну заяву та прийняв поданий відзив на позовну заяву до розгляду.
Через систему «Електронний суд» позивач подав до суду відповідь на відзив від 12.02.2026 (вх. № суду 2510/26 від 12.02.2026), в якій він наводить власні спростування на доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву. Позивач, зокрема, зазначає, що п. 2.3 договору передбачає перехід права власності на товар по факту приймання, що підтверджується видатковою накладною та іншими необхідними документами, а саме: товарно-транспортною накладною, підписаною перевізником, продавцем та покупцем, актом приймання-передачі товару, підписаного продавцем та покупцем. Жодного із зазначених доказів на підтвердження поставки товару відповідачем не надано. Беручи до уваги принцип вірогідності доказів та стандарт доказування, що сформований судовою практикою на підставі такого принципу, вбачається, що сторона відповідача, у разі поставки товару не позбавлена можливості доводити таку поставку іншими доказами, а не лише підписаною позивачем видатковою накладною та актом приймання-передачі товару, підписаного продавцем та покупцем. Так, сторона відповідача мала поставити товар за адресою 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103А, на якій знаходиться КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ!». Для поставки товару мали бути використані вантажні автомобілі. Товар мав бути виготовлений відповідачем або закуплений в третьої особи. На усі вказані господарські операції складаються первинні документи та поставка близько 870 тонн щепи (739305 (сума сплачених коштів)/850 (вартість тонни щепи) на територію медичного закладу явно не залишилася б непоміченою. Тобто, відповідач, у разі реального здійснення поставки, мала б можливість надати сукупність доказів на підтвердження виконання зобов`язання з поставки товару. Натомість, позиція відповідача зводиться до наведення ствердних припущень щодо того, що якби відповідач не поставляла товар за здійсненими оплатами, то позивач не проводив би наступні оплати. Щодо проведення позивачем періодичних платежів незважаючи на відсутність поставки товару та непред`явлення вимог про повернення коштів/розірвання договору поставки № 12 від 05.10.2022 протягом тривалого часу позивач зазначає, що кожен учасник господарських відносин здійснює свої права на власний розсуд та з урахуванням наявних в такого суб`єкта господарювання обставин у визначених законодавством рамках. Проведення періодичних платежів та непред`явлення вимог про повернення коштів/розірвання договору поставки № 12 від 05.10.2022 протягом тривалого часу не порушувало ні чинного законодавства, ні умов договору, ні прав будь-яких осіб, а тому могло бути вчинено позивачем у будь-який період.
Через систему «Електронний суд» відповідач подав заперечення на відповідь на відзив від 27.02.2026 (вх. № суду 3450/26 від 02.03.2026), в яких наводить власні спростування на доводи позивача, викладені у відповіді на відзив. Зокрема, відповідач зазначає, що поставка товару загальною вартістю 1700000,00 грн., з урахуванням п. 4.6 договору та специфікації № 1 до договору здійснюється виключно після повної 100% передплати, а обов`язок відповідача щодо здійснення поставки виникає лише з моменту отримання ним повної оплати, у зв`язку з чим до отримання суми грошових коштів у розмірі 1700000,00 грн. відсутні правові підстави вважати поставку простроченою або невиконаною. Розмір грошових коштів, які надходили на рахунок відповідача, не були кратними вартості 1 м товару — 850 грн, що підтверджує необхідність здійснення повної оплати вартості товару у розмірі 1700000,00 грн. для можливості постачання товару. Крім того, такі розміри оплат не давали змоги визначити точний обсяг оплаченого товару та виключали здійснення часткових поставок. Надані позивачем до Господарського суду докази перерахування грошових коштів на рахунок відповідача у розмірі 739305,00 грн. не породжувало у Відповідача обов`язку поставити товар з підстав ненастання відкладальної обставини. Обов`язок відповідача щодо постачання товару у власність позивачу не виник з підстав невнесення оплати у повному розмірі, а сам відповідач правомірно очікує на отримання іншої частини оплати за товар для виконання власних зобов`язань.
Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.01.2026 (вх. № суду 341/26 від 20.01.2026) та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові.
Присутній в судовому засіданні представник відповідач проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
встановив:
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Екбудконс» (далі – покупець) та ФОП Льовіною Наталею Ігорівною (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка змінила прізвище на Добровольська) (далі – постачальник) було укладено договір поставки від 05.10.2022 № 12 (далі – договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити у власність покупця щепу паливну з хвойних та твердих порід дерев, що має вологість до 30% (надалі – товар) в кількості, якості та за ціною і у строки, що визначені цим договором, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити зазначений товар (п. 1.1 договору).
У відповідності до п. 2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2010). Місце розвантаження товару: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А.
Згідно з п. 2.2 договору передача товару здійснюється партіями згідно технічної готовності до відвантаження продавця, але не пізніше ніж 10 діб з дати надходження оплати від покупця на розрахунковий рахунок продавця.
Пунктом 2.3 договору визначено, що перехід права власності на товар відбувається по факту приймання, що підтверджується видатковою накладною та іншими необхідними документами, а саме: товарно-транспортною накладною підписану перевізником, продавцем та покупцем та актом приймання-передачі товару підписану продавцем та покупцем.
Приймання товару по кількості та якості відбувається у місці розвантаження товару визначеного п. 2.1 договору, про що складається акт приймання-передачі товару який підписується уповноваженими представниками сторін продавцем та покупцем, по примірнику кожній зі сторін (п. 2.4 договору).
Відповідно до п. 4.1 договору договірна ціна товару за цим договором складає 850 грн. без ПДВ, за щільний, згідно ТУ для щепи паливної, 1 кубічний метр та застосовується до настання моменту відвантаження товару постачальником в загальному обсязі поставок, що складає щільних 2000 кубічних метрів, в подальшому застосовується договірна ціна згідно виставлених специфікацій.
Загальна вартість цього договору складається із обсягу поставок товару за весь строк його дії з урахуванням визначеної цим договором ціни за 1 тону товару, що підтверджується товарними накладними (п. 4.2 договору).
Згідно з п. 4.4 договору датою оплати вартості товару вважається дата надходження грошових котів від покупця на банківський рахунок постачальника.
Пунктом 4.5 договору визначено, що розрахунок за даним договором здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування покупцем відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Пунктом 4.6 договору передбачено, що оплата товару покупцем, визначеного п. 1.1 договору, здійснюється у формі 100% передплати від ціни відвантажувальної партії товару, поставка товару здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту отримання оплати продавцем.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та припиняє свою дію з 1 січня 2025 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, - до їх повного виконання (п. 8.1 договору).
В специфікації № 1 до договору постачальник та покупець погодили наступне: товар – щепа паливна з хвойних та твердих порід дерев, вологість 30%, кількість: 2000 м3 (щільних), якість: ТУ «Паливо з відходів лісозаготівлі, сільського господарства та брикети», ДСТУ 3243-88 «Дрова, технічні вимоги», умови поставки DDP (Інкотермс 2010), м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А, умови оплати: передплата 100%, ціна – 850 грн. без ПДВ за 1м3 (щільний), термін поставки до 10 діб з моменту оплати.
На виконання умов договору покупець перерахував на рахунок постачальника кошти в загальному розмірі 739305,00 грн., що підтверджується наступними платіжними інструкціями: від 01.12.2022 № 204 на суму 204000,00 грн., від 05.12.2022 № 205 на суму 63240,00 грн., від 14.12.2022 № 209 на суму 21000,00 грн., від 16.12.2022 № 210 на суму 35000,00 грн., від 22.12.2022 № 212 на суму 100000,00 грн., від 26.12.2022, від 26.12.2022 № 213 на суму 20400,00 грн., від 26.12.2022 № 214 на суму 10000,00 грн., від 27.12.2022 № 216 на суму 30000,00 грн., від 10.01.2023 № 221 на суму 9000,00 грн., від 17.01.2023 № 222 на суму 50000,00 грн., від 20.01.2023 № 223 на суму 10000,00 грн., від 25.01.2023 № 224 на суму 30000,00 грн., від 30.01.2023 № 225 на суму 10000,00 грн., від 01.02.2023 № 226 на суму 10000,00 грн., від 02.05.2023 № 236 на суму 116665,00 грн., від 09.05.2023 № 240 на суму 20000,00 грн. 
Враховуючи, що постачальник не поставив позивачу оплачений товар, позивач звертався до постачальника з претензією від 20.08.2025, в якій з у зв`язку з не поставкою товару вимагав протягом семи календарних днів з дня пред`явлення вимоги перерахувати позивачу кошті в розмірі 859305,00 грн. (в яку входить заявлена до стягнення сума). Факт надіслання вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення у цінний лист від 20.08.2025 № 0316400095709, накладною «Укрпошта» від 20.08.2025 № 0316400095709.
Разом з тим, постачальник вказану претензію залишив без відповіді та задоволення, своїх зобов`язань щодо поставки позивачу оплаченого товару не виконав, перераховані позивачем кошти за поставку товару не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення з Добровольської Наталі Ігорівни 739305,00 грн., які були сплачені ним в якості попередньої оплати за товар, який відповідач не поставив позивачу. 
Як вбачається з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.09.2025 № 1728771 фізична особа-підприємець Добровольська Наталя Ігорівна припинена 05.07.2024 на підставі власного рішення.
Відповідно до ст. 124 Конституції Країни правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до положень ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 ГПК України, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).
Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.
Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка як на дату подання позову так і в процесі розгляду справи втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.
Аналіз змісту та підстав позову у даній справі свідчить про те, що даний спір пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Відповідно до ст. 3 ГК України (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) громадянин визнається суб`єктом господарювання в разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.
Статтею 51 ЦК України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Згідно ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
У відповідності до ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її обов`язок щодо виконання укладених нею як фізичною особою підприємцем договорів не припиняється, а залишається за нею як за фізичною особою.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач в серпні 2025 року правомірно звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи Добровольської Наталі Ігорівни, яка припинила 05.07.2024 підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець на підставі власного рішення, щодо стягнення 739305,00 грн., позаяк вказаний спір, пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася фізичною особою, зареєстрованою підприємцем, з врахуванням фактичних обставин справи віднесено до господарської юрисдикції.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 
Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Проте, відповідач всупереч згаданих приписів закону, своїх зобов`язань щодо передачі оплаченого товару позивачу не виконав, суму попередньої оплати у розмірі 739305,00 грн. за товар не повернув, в зв`язку з чим за відповідачем на час розгляду справи рахується невиконане зобов`язання щодо повернення позивачу попередньої оплати в розмірі 739305,00 грн. Доказів сплати позивачу вказаної суми грошових коштів відповідач суду не надав.
Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 739305,00 грн.
Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав того, що усі зобов`язання за договором перед позивачем є виконаними, оскільки у протилежному випадку позивач при проведенні першої оплати 01 грудня 2022 року на суму грошових коштів у розмірі 204000,00 грн. та невиконанні поставки замовленої партії товару відповідачем протягом 10 днів очевидно логічно не здійснював би наступний платіж 22 грудня 2022 року на суму 100000,00 грн., а так само й інші послідовні платежі, не приймаються судом до уваги при вирішенні спору та відхиляються, з огляду на відсутність будь-яких первинних документів, які б містили відомості про господарську операцію та підтверджували виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем з поставки товару. Відповідач, у разі поставки товару не позбавлений можливості доводити поставку іншими доказами, а не лише підписаною позивачем видатковою накладною та актом приймання-передачі товару, підписаного продавцем та покупцем. Щодо регулярності та послідовності платежів, то суд звертає увагу, що умовами договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями, протягом 10 банківських днів з моменту отримання оплати продавцем, що відповідно свідчить про те, що платіж може бути не один. Умовами договору та чинним законодавством не заборонено здійснювати неодноразові платежі. 
Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав того, що поставка товару загальною вартістю 1700000,00 грн., з урахуванням п. 4.6 договору та специфікації № 1 до договору здійснюється виключно після повної 100% передплати, а обов`язок відповідача щодо здійснення поставки виникає лише з моменту отримання ним повної оплати, у зв`язку з чим до отримання суми грошових коштів у розмірі 1700000,00 грн. відсутні правові підстави вважати поставку простроченою або невиконаною не приймаються судом до уваги при вирішенні спору та відхиляються, з огляду на те, що умовами договору та специфікацією не визначено 100% оплату товару вартістю 1700000,00 грн., умовами договору визначено, що передача товару здійснюється партіями згідно технічної готовності до відвантаження продавця, але не пізніше ніж 10 діб з моменту оплати, при цьому в якому конкретному розмірі оплата має бути від покупця не визначено. Умовами договору визначено, що договірна ціна товару за цим договором складає 850 грн. без ПДВ, за щільний, згідно ТУ для щепи паливної, 1 кубічний метр та застосовується до настання моменту відвантаження товару постачальником в загальному обсязі поставок, що складає щільних 2000 кубічних метрів, в подальшому застосовується договірна ціна згідно виставлених специфікацій. Вказані положення договору передбачають ціну товару 850 грн. без ПДВ за 1 кубічний метр щепи паливної для 2000 кубічних метрів щепи, а не поставку товару вартістю 1700000,00 грн., до повної оплати вартості якого поставка не здійснюється.
Щодо посилань відповідача, що розмір грошових коштів, які надходили на рахунок відповідача, не були кратними вартості 1 м товару — 850 грн, що підтверджує необхідність здійснення повної оплати вартості товару у розмірі 1700000,00 грн. для можливості постачання товар, то суд зазначає, що це лише припущення та власне трактування відповідачем умов договору.
Щодо посилань відповідача, що розміри оплат позивача не давали змоги визначити точний обсяг оплаченого товару та виключали здійснення часткових поставок не приймаються судом до уваги, оскільки питання визначення обсягу товару, який підлягав поставці міг бути врегульований постачальником у разі відповідної потреби в нього, чого ним зроблено не було, в матеріалах справи такі докази відсутні.
В постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 6 статті 3 ЦК України:
«Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
Суд звертає увагу на те, що поведінка відповідача в розрізі даного спору, яка виразилась в зазначенні у відзиві на позовну заяву про виконання ним усіх зобов`язання за договором перед позивачем, а потім зазначення в запереченнях на відповідь на відзив про те, що надані позивачем докази до Господарського суду перерахування грошових коштів на рахунок відповідача у розмірі 739305,00 грн. не породжувало у відповідача обов`язку поставити товар з підстав ненастання відкладальної обставини, позаяк обов`язок відповідача щодо постачання товару у власність позивачу не виник з підстав невнесення оплати у повному розмірі, а сам відповідач правомірно очікує на отримання іншої частини оплати за товар для виконання власних зобов`язань, свідчить про розбіжності між твердженнями відповідача та засвідчує суперечливу поведінку відповідача, що не відповідає одній із загальних засад цивільного законодавства - добросовісності, яка закріплена в п. 6 ст. 3 ЦК України. 
Враховуючи вищевикладене, відповідачем всупереч вимогам ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, що є на думку відповідача, підставою для відмови в їх задоволенні.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 739305,00 грн. попередньої оплати є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.
Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача. 
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екбудконс» до ОСОБА_1 про стягнення 739305,00 грн. попередньої оплати задовольнити повністю.
2. Стягнути з Добровольської Наталі Ігорівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екбудконс» (1-й провулок Льва Толстого, 25, м. Житомир, Житомирська обл., 10002, ідентифікаційний код 42124117) 739305 (сімсот тридцять дев`ять тисяч триста п`ять) грн. попередньої оплати, 11089 (одинадцять тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 57 коп. витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України. 
Дата складання та підписання повного тексту рішення 04.05.2026.

Суддя Ю.В. Подоляк