ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
05.06.2026	Справа №910/5832/25	

За позовом	Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни	
до	Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited)	
про	стягнення заборгованості у розмірі 75 983,50 доларів США та збитків у розмірі 116 272,11 грн,	
 	Суддя Бойко Р.В.	
 	секретар судового засідання Кучерява О.М.	

Представники сторін в судове засідання, призначене на 21.05.2026, не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було завершено в порядку письмового провадження, а тому згідно ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення у даній справі є дата складення його повного тексту.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) про стягнення заборгованості у розмірі 75 983,50 доларів США та збитків у розмірі 116 272,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна вказує, що нею на виконання своїх зобов`язань за Контрактом №0305 від 03.05.2024 було перераховано Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) в якості попередньої оплати за товар кошти у розмірі 26 944,50 доларів США, в той час як відповідачем не було поставлено позивачу товар, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення сплачених в якості передплати за товар коштів у розмірі 26 944,50 доларів США.
Крім того, посилаючись на невиконання Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) своїх зобов`язань з поставки товару, Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна вказує про наявність підстав для стягнення з відповідача нарахованої згідно п. 8.2 Контракту №0305 від 03.05.2024 неустойки у розмірі 49 039,00 доларів США.
Також позивач вказує, що через не здійснення відповідачем поставки товару за Контрактом №0305 від 03.05.2024, в той час як нею було сплачено попередню оплату за такий товар, податковий орган розцінив ці дії як порушення валютного законодавства, що призвело до податкової перевірки Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни та нарахування їй пені у розмірі 116 272,11 грн, що позивач вважає збитками, які підлягають відшкодуванню відповідачем.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, які стали підставою для залишення її без руху, згідно ухвали суду від 13.05.2025) відкрито провадження у справі №910/5832/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору; призначено у справі підготовче засідання на 26.06.2025.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2025 відкладено підготовче засідання на 08.07.2025.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 вирішено постановити в письмовому провадженні ухвалу суду про повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 відкладено підготовче засідання у справі №910/5832/25 на 29.01.2026; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Перепелицю Юлію Олегівну протягом 2 тижнів з дня отримання даної ухвали надати суду чотири примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову даної ухвали, ухвали суду від 20.05.2025 та копії позовної заяви з доданими до неї документами, а також чотири примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову судового доручення про вручення документів; вирішено звернутись до центральної установи Китайської Народної Республіки - Міністерства юстиції Китайської Народної Республіки із запитом про міжнародну правову допомогу та про вручення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) (Китайська Народна Республіка, Гонконг, Коулун, Ченг Ша Ван, вул. Тонкін 31, Комерційна будівля "Гонг Понт", 5 поверх, кімната 502В; реєстраційний номер 62183135) нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову даної ухвали, ухвали суду від 20.05.2025 та копії позовної заяви з доданими до неї документами, через Міністерство юстиції України; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору; зупинено провадження у справі №910/5832/25 до 28.01.2026.
Листом від 29.08.2025, на виконання п. 4 ухвали Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 у справі №910/5832/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни до Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) про стягнення заборгованості у розмірі 75 983,50 доларів США та збитків у розмірі 116 272,11 грн, суд просив Міністерство юстиції України забезпечити вручення документів Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) у порядку, визначеному ст. 367 Господарського процесуального кодексу України.
06.10.2025 засобами поштового зв`язку від Міністерства юстиції України надійшов лист №140267/1555093-22-25/12.2 від 26.09.2025, в якому Міністерство юстиції України повідомило, що згідно з інформацією, наданою Міністерством юстиції Китайської Народної Республіки, вручити судові документи на підставі Договору між Україною та Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах 1992 року можливо лише особам, які знаходиться на території Китайської Народної Республіки. Відтак, враховуючи особливий статус Гонконгу, Міністерство юстиції Китайської Народної Республіки не приймає іноземні судові доручення і не може забезпечити їх виконання, а тому вручення документів особам, які проживають / перебувають в Спеціальному адміністративному районі Гонконгу, можливо виключно на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 поновлено провадження у справі №910/5832/25; повідомлено Компанію Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited), що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 підготовче засідання у справі №910/5832/25 відкладено на 29.01.2026; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Перепелицю Юлію Олегівну протягом 2 тижнів з дня отримання даної ухвали надати суду чотири примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову даної ухвали суду; вирішено звернутись до Компетентного органу Спеціального адміністративного району Гонконг Китайської Народної Республіки - Секретаря Верховного Суду Гонконгу із запитом про міжнародну правову допомогу та про вручення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) (Китайська Народна Республіка, Гонконг, Коулун, Ченг Ша Ван, вул. Тонкін 31, Комерційна будівля "Гонг Понт", 5 поверх, кімната 502В; реєстраційний номер 62183135) нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову даної ухвали, ухвали суду від 17.07.2025, ухвали суду від 20.05.2025 та копії позовної заяви з доданими до неї документами; зупинено провадження у справі №910/5832/25 до 28.01.2026.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 закрито підготовче провадження у справі №910/5832/25; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №910/5832/25 по суті на 21.05.2026; зобов`язано позивача надати чотири примірника нотаріально засвідченого перекладу ухвали суду на англійську мову - протягом 5 днів з моменту отримання ухвали суду; зупинено провадження у справі до 20.05.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 повідомлено Компанію Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited), що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 закрито підготовче провадження у справі №910/5832/25 та призначено розгляд справи №910/5832/25 по суті на 21.05.2026; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Перепелицю Юлію Олегівну протягом 5 днів з дня отримання ухвали надати суду чотири примірника нотаріально засвідченого перекладу на англійську мову даної ухвали суду; вирішено звернутись до Компетентного органу Спеціального адміністративного району Гонконг Китайської Народної Республіки - Секретаря Верховного Суду Гонконгу із запитом про міжнародну правову допомогу та про вручення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) (Китайська Народна Республіка, Гонконг, Коулун, Ченг Ша Ван, вул. Тонкін 31, Комерційна будівля "Гонг Понт", 5 поверх, кімната 502В; реєстраційний номер 62183135) нотаріально засвідченого перекладу 
В судове засідання, призначене на 21.05.2026, представники сторін не з`явились, відповідач про причини неявки суд не повідомив, в той час як позивач просила розглядати справу без її участі.
Щодо повідомлення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/5832/25 суд зазначає наступне.
Із наявної в матеріалах справи інформації (витягу) про Компанію Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) із офіційного урядового веб-сайту Китайської Народної Республіки за посиланням: http://www.cr.gov.hk/en/electronic/search.htm, вбачається, що адресою місцезнаходження відповідача є: Китайська Народна Республіка, Гонконг, Коулун, Ченг Ша Ван, вул. Тонкін 31, Комерційна будівля "Гонг Понт", 5 поверх, кімната 502В. Аналогічна адреса відповідача вказана в укладеному сторонами Контракті №0305 від 03.05.2024.
Як зазначалось, судом неодноразово надсилались до Компетентного органу Особливого адміністративного району Гонконг Китайської Народної Республіки судові доручення про вручення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) документів - перекладів на англійську мову з нотаріальним засвідченням їх вірності позовної заяви з доданими до неї документами та відповідних ухвал Господарського суду міста Києва.
У своєму листі вих. №AW-450-015-010-015-011-428 від 23.03.2026 представник Компетентного органу Особливого адміністративного району Гонконг Китайської Народної Республіки повідомив суд, що на виконання чергового судового доручення Господарського суду міста Києва щодо повідомлення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/5832/25 та вручення документів, представником компетентного органу здійснювався виїзд за адресою місцезнаходження відповідача з метою вручення його представнику документів. Однак, за адресою місцезнаходження відповідача (яка зазначена на урядовому веб-сайті запитуваної країни за адресою: http://www.cr.gov.hk/en/electronic/search.htm) Компанія Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) не розшукана.
Статтею 5 Конвенції передбачено, що Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.
До листа вих. №AW-450-015-010-015-011-428 від 23.03.2026 компетентним органом було долучено підтвердження помічника судового пристава Верховному суді Гонконгу (Registrar High Court), в якому останній повідомляв, що з метою виконання судового доручення Господарського суду міста Києва він 09.03.2026 прибув о 11 год. 18 хв. за адресою місцезнаходження Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited): Гонконг, Коулун, Ченг Ша Ван, вул. Тонкін 31, Комерційна будівля "Гонг Понт", 5 поверх, кімната 502В, однак не знайшов вказану компанію та виявив, що кімнати 502В в будівлі немає (наявна лише кімната 502), а адміністратор будівлі та співробітник навчального центру (розташованого в кімнаті 502) повідомили, що їм нічого не відомо про Компанію Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited).
Згідно п. 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
З наведеного випливає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Крім того, судом здійснювалось направлення процесуальних документів Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) на адресу її місцезнаходження засобами поштового зв`язку, проте поштові відправлення повернулись до суду без вручення. 
Стаття 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах унормовує, що якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.
Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ним було вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи №910/5832/25 та матеріали справи містять належні докази на підтвердження, що відповідач - нерезидент завчасно повідомлений про існування даної справи та її розгляд. 
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Водночас, норми процесуального законодавства України та приписи міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання у справі шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення документів нерезиденту України та зупинення щоразу провадження у справі, що, у свою чергу, призводить до порушення розумного строку розгляду справи.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №910/6880/17 та від 09.06.2020 у справі №910/ 3980/16.
Отже, зважаючи на виконання судом передбачених Конвенцією умов для прийняття рішення по даній справі навіть за відсутності представника відповідача, наявність у матеріалах справи підтвердження компетентного органу про неможливість доставки відповідачу документів у зв`язку з його відсутністю за місцезнаходженням у запитуваній державі, відсутність у суду обов`язку повідомляти Компанію Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) про кожне наступне засідання по справі, достатність у відповідача часу для реалізації своїх прав щодо участі у даній справі та сплив розумного строку для розгляду даної справи, суд, керуючись приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників сторін.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, надані у підготовчих засіданнях, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.
03.05.2024 між Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною (покупець) укладено Контракт №0305 (надалі – Контракт), у відповідності до п. 1.1 якого продавець продає, а покупець купує світильники стельові в кількості, за цінами і на умовах, викладених в Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту.
Згідно пункту 1.2 Контракту загальна сума контракту становить 26 944,50 доларів США.
За умовами п.п. 2.1, 2.2 Контракту продавець доставляє товар покупцеві службою доставки міжнародної логістичної компанії. Продавець здійснює поставку товару протягом 50 календарних днів з моменту надходження попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця. 
Товар повинен бути готовий до відвантаження не пізніше 20.06.2024 (п. 2.3 Контракту).
У пункті 3.1 Контракту (в редакції Додаткової угоди №01 від 31.07.2024) сторонами погоджено, що оплата продукції здійснюється наступним чином:
- покупець сплачує 14 000,00 доларів США передоплати, залишок сплачується перед відправкою товару. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р продавця.
У пункті 7 Контракту вказано, що право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент фактичного отримання товару на складі покупця.
Пунктом 8.1 Контракту передбачено, що у разі неможливості здійснення поставки продукції, яка була попередньо оплачена покупцем, перерахована сума за не поставлену продукцію повинна бути повернута на валютний рахунок покупця не пізніше 180 днів з моменту зарахування суми на поточний банківський рахунок продавця.
Пунктом 8.2 Контракту передбачено, що у випадку затримки відвантаження товарів більш ніж узгоджений термін, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 1% від загальної вартості не відвантаженого товару за кожен день прострочення.
Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Контракту усі непорозуміння, що можуть виникнути через даний контракт чи у зв`язку з ним, мають бути за виключною підсудністю розглянуті в арбітражному порядку в Києві у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торговельно-промисловій палаті України відповідно до Правил і процедур впровадження справ в цьому суді, рішення якого є остаточним для обох сторін. Цей Контракт повинен тлумачитися відповідно до чинного законодавства України.
У пункті 10.1 Контракту зазначено, що сторони керуються правилами Інкотермс-2010.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, за винятком зобов`язань, передбачених розділом 4 цього договору. Цей Договір, належним чином підписаний за допомогою факсимільного зв`язку, визнається дійсним і має юридичну силу (п. 10.3 Контракту).
На виконання своїх зобов`язань за Контрактом Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною перераховано на користь Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) 29.05.2024 кошти у розмірі 14 000,00 доларів США та 09.08.2024 кошти у розмірі 12 944,50 доларів США, що підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті від 09.08.2024 та від 29.05.2024.
28.02.2025 між Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною (покупець) укладено Додаткову угоду №02, в якій сторонами погоджено, що у зв`язку з неможливістю поставки товару в обумовлені строки, сторони домовились про наступні строки повернення коштів попередньої оплати у період:
- з 15 по 20 березня суму у розмірі 5 000,00 доларів США;
- з 25 по 30 березня суму у розмірі 5 000,00 доларів США;
- з 10 по 15 квітня суму у розмірі 5 000,00 доларів США;
- з 01 по 05 травня суму у розмірі 6 944,50 доларів США.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за Контрактом з поставки товару, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення сплаченої Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною суми передоплати у загальному розмірі 26 944,50 доларів США та неустойки у розмірі 49 039,00 доларів США. 
Крім того, позивач стверджує, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Контрактом як в частині поставки товару, так і в частині повернення суми попередньої оплати, було порушено валютне законодавство України, внаслідок чого до Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни фіскальним органом застосовано штрафні санкції у виді пені у розмірі 116 272,11 грн, які позивач вважає збитками, що підлягають компенсації їй Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited).
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Контракту, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Вказаний Контракт є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 662, 692, 655, 662, 663, 693 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України).
У пункті 3.1 Контракту (в редакції Додаткової угоди №01 від 31.07.2024) сторонами погоджено, що оплата продукції здійснюється наступним чином:
- покупець сплачує 14 000,00 доларів США передоплати, залишок сплачується перед відправкою товару. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р продавця.
Матеріалами справи підтверджується перерахування Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною на рахунок Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) коштів у загальному розмірі 26 944,50 доларів США (підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті від 09.08.2024 та від 29.05.2024).
Положеннями частин 1, 2 статті 662 Цивільного кодексу України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Пунктами 2.1, 2.2 Контракту передбачено, що продавець доставляє товар покупцеві службою доставки міжнародної логістичної компанії. Продавець здійснює поставку товару протягом 50 календарних днів з моменту надходження попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця. 
Статтею 253 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Зважаючи на дату сплати позивачем попередньої оплати у розмірі 14 000,00 доларів США (29.05.2024), відповідач повинен був поставити товар до 18.07.2024 включно.
Відповідач своїх зобов`язань з поставки товару не виконав ні у встановлений Контрактом строк, ні з простроченням. Зокрема у листі від 18.11.2024 Компанія Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) повідомила Фізичну особу-підприємця Перепелицю Юлію Олегівну, що виробництво товару унеможливлене через затримки в постачанні сировини, тому відповідач поверне всю суму попередньої оплати.
Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Так, сторонами 28.02.2025 укладено Додаткову угоду №02, в якій погоджено, що у зв`язку з неможливістю поставки товару в обумовлені строки, сторони домовились про наступні строки повернення коштів попередньої оплати у період:
- з 15 по 20 березня суму у розмірі 5 000,00 доларів США;
- з 25 по 30 березня суму у розмірі 5 000,00 доларів США;
- з 10 по 15 квітня суму у розмірі 5 000,00 доларів США;
- з 01 по 05 травня суму у розмірі 6 944,50 доларів США.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивач стверджує, а у суду відсутні докази зворотного, що відповідачем не було виконано свого зобов`язання з повернення Фізичній особі-підприємцю Перепелиці Юлії Олегівні коштів у розмірі 26 944,50 доларів США ні у встановлені Додатковою угодою №02 від 28.02.2025 терміни, ні станом на дату розгляду даного спору.
За приписами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України)
Доказів повернення Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) позивачу сплачених в якості попередньої оплати за товар коштів, в тому числі після звернення позивача до суду з даним позовом, матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.
За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідачем належними та допустимими доказами факту невиконання свого зобов`язання з повернення Фізичній особі-підприємцю Перепелиці Юлії Олегівні коштів у розмірі 26 944,50 доларів США не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Компанія Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) прострочила виконання свого зобов`язання з повернення сплаченої суми попередньої оплати.
Відтак позовна вимога Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни про стягнення з Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) боргу у розмірі 26 944,50 доларів США підлягає задоволенню повністю.
Окремо варто зауважити, що у частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Статтею 524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у Контракті, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. 
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема оплати товару за зовнішньоекономічним контрактом, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення суми попередньої оплати саме тій валюті, яка визначена Контрактом, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Аналогічний висновок щодо можливості суду ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц та від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц.
Крім того, посилаючись на невиконання Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) своїх зобов`язань з поставки товару, Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна вказує про наявність підстав для стягнення з відповідача нарахованої згідно п. 8.2 Контракту неустойки у розмірі 49 039,00 доларів США. 
При цьому в позовній заяві Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна вказує періодом нарахування неустойки з 19.07.2024 по 08.05.2025, однак з посиланням на статтю 232 Господарського кодексу України вказує, що нараховує неустойку за 182 календарні дні. Відтак суд дійшов висновку, що періодом нарахування позивачем неустойки є з 19.07.2024 по 17.01.2025.
Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Компанія Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.
Щодо посилань відповідача у своїх листах до позивача на затримку постачання сировини, то згідно статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно приписів ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних зобов`язань) пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 8.2 Контракту передбачено, що у випадку затримки відвантаження товарів більш ніж узгоджений термін, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 1% від загальної вартості не відвантаженого товару за кожен день прострочення.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22, застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує її механізм визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором.
Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (який був чинним протягом спірного періоду), строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, установлений договором.
У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення") нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.
Отже, з пункту 8.2 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (1%), порядок нарахування пені (від загальної вартості не відвантаженого товару за кожен день прострочення), проте не визначено строк нарахування пені, а відтак строк нарахування пені обмежується піврічним терміном.
Суд відзначає, що виходячи з того, що сторони в умовах Договору передбачили застосування у разі порушення строку поставки товару (негрошового зобов`язання) пені у розмірі 1% від загальної вартості не відвантаженого товару, за кожен день прострочення; спірні правовідносини є господарськими, відтак господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, то до спірних правовідносин положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" щодо обмеження пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України не застосовуються, оскільки в даному випадку має місце прострочення саме негрошового договірного зобов`язання відповідача.
Відтак правомірним є нарахування відповідачу пені за порушення строку поставки товару з 19.07.2024 (перший день прострочення) по 18.02.2025 (дата спливу піврічного строку нарахування пені згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який був чинний протягом періоду нарахування пені).
Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням визначеного позивачем періоду її нарахування - з 19.07.2024 по 17.01.2025, суд прийшов до висновку, що правомірним є стягнення з Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) пені у розмірі 49 038,99 доларів США.
Щодо вимоги Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни про відшкодування збитків у розмірі 116 272,11 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом частини другої статті 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків.
Статтею 22 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Верховний Суд у постанові від 14.11.2024 у справі №910/17582/23 зазначає, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.
До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків унаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (утрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України).
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.
Також відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.
Отже, при зверненні з позовом про стягнення збитків, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні збитків.
Із акту Головного управління ДПС у Вінницькій області №4502/02-32-24-05/3119302843 від 14.02.2025 та податкового повідомлення-рішення №0058522405 від 03.03.2025 вбачається, що до Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни застосовані штрафні санкції у розмірі 116 272,51 грн за порушення валютного законодавства.
Так, відповідно до абзацу першого частини першої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно частини 3 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
В період запровадження воєнного стану банківська система України регулюється, зокрема постановою правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (надалі – Постанова №18).
Так, відповідно до п. 14-2 Постанови №18 на період воєнного стану граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
На підставі підпункту 1 пункту 9 розділу III Інструкції №7, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/ надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог).
Відповідно до підпункту 7 пункту 2 розділу І Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, незначний розмір валютної операції - розмір валютної операції (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції), який є меншим, ніж розмір, що установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (ч. 2 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції").
Частиною 5 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Так, фіскальним органом було встановлено порушення резидентом (позивачем) строку розрахунків, встановлених згідно із цією статтею, тому Фізичній особі-підприємцю Перепилиці Юлії Олегівні нараховано пеню у розмірі 116 272,51 грн. 
Таким чином, у зв`язку з порушенням Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) свого зобов`язання із своєчасної поставки товару за Контрактом, мало місце порушення граничних строків з імпорту товарів, поставка яких має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати). Відповідне порушення валютного законодавства зумовило застосування фіскальним органом до Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни пені у розмірі 116 272,51 грн.
Відповідач жодним належним та допустимим доказом не спростував наявність його вини та протиправної поведінки, що виявилися у неналежному виконанні умов Контракту.
Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність протиправної поведінки відповідача (неналежне виконанням ним як постачальником Контракту в частині своєчасної поставки товару – до 18.07.2024), розмір збитків – 116 272,51 грн (розмір застосованої до позивача фіскальним органом штрафної санкції) та причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками (внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання з поставки товару до 18.07.2024, було порушено валютне законодавство, у зв`язку з чим до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 116 272,51 грн), в той час як зі змісту частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Відповідний висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України та презумпції вини заподіювача шкоди міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №910/12930/18.
Отже, позивачем доведено наявність складу цивільного правопорушення, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни про стягнення з Компанією Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) збитків у розмірі 116 272,11 грн підлягає задоволенню.
Щодо розподілу витрат позивача на оплату судового збору. 
Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
В поданій до суду позовній заяві Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною заявлено одну вимогу майнового характеру – про стягнення з відповідача коштів у розмірі 75 983,50 доларів США та коштів у розмірі 116 272,11 грн.
Абзацом 6 частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Таким чином, оскільки ціна позову визначена Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною як у іноземній валюті, так і в гривні, то відповідно позивач повинна сплатити судовий збір в гривневому еквіваленті з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на день сплати на рахунок одержувача коштів.
Станом на дату сплати позивачем судового збору згідно платіжної інструкції №63 від 15.05.2025 офіційний курс гривні до долара США був встановлений Національним банком України у розмірі 41,5376 грн = 1,00 долар США.
Відтак, Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна повинна була сплатити судовий збір у розмірі 39 269,33 грн (0,015 х (75 983,50 доларів США х 41,5376 грн + 116 272,11 грн) х 0,8).
В той же час, Фізичною особою-підприємцем Перепелицею Юлією Олегівною за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 75 983,50 доларів США та збитків у розмірі 116 272,11 грн сплачено судовий збір у розмірі 39 270,34 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №63 від 15.05.2025.
Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 1,01 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким чином, судовий збір у сумі 1,01 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/5832/25 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила - Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни.
Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за звернення до суду із даним позовом, - 39 269,33 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Щодо розподілу витрат позивача на оплату послуг перекладу процесуальних документів. 
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У даній справі, на підставі ухвал Господарського суду міста Києва позивачем здійснювався переклад процесуальних документів для їх направлення до Компетентного органу Спеціального адміністративного району Гонконг Китайської Народної Республіки - Секретаря Верховного Суду Гонконгу із запитом про міжнародну правову допомогу та про вручення Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) документів.
Фізична особа-підприємець Перепелиця Юлія Олегівна звернулась за послугами перекладу до Фізичної особи-підприємця Іванченко Ольги Яківни. 
Як вбачається із наявних в матеріалах справи актів здачі-приймання послуг №237 від 21.10.2025 на суму 3 800,00 грн та №14 від 16.02.2026 на суму 3 200,00 грн, загальна вартість наданих Фізичною особою-підприємцем Іванченко Ольгою Яківною Фізичній особі-підприємцю Перепелиці Юлії Олегівні послуг перекладу складає 7 000,00 грн, які позивач вимушена була понести у зв`язку з розглядом судом справи №910/5832/25.
Таким чином, кошти у розмірі 7 000,00 грн, які підлягали сплаті позивачем за здійснення перекладу процесуальних документів для їх направлення із судовим дорученням, є витратами позивача, які у відповідності до приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають покладенню на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.
Керуючись статтями 13, 74, 79, 86, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 367 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов компанії Фізичної особи-підприємця Перепелиці Юлії Олегівни задовольнити частково.
2. Стягнути з Компанії Енвіс (Гонконг) Технолоджі Ко., Лімітед (Envis (HongKong) Technology Co., Limited) (Китайська Народна Республіка, Гонконг, Коулун, Ченг Ша Ван, вул. Тонкін 31, Комерційна будівля "Гонг Понт", 5 поверх, кімната 502В; реєстраційний номер 62183135) борг у розмірі 26 944 (двадцять шість тисяч дев`ятсот сорок чотири) долари США 50 центів, пеню у розмірі 49 038 (сорок дев`ять тисяч тридцять вісім) доларів США 99 центів, відшкодування збитків у розмірі 116 272 (сто шістнадцять тисяч двісті сімдесят дві) грн 11 коп., судовий збір у розмірі 39 269 (тридцять дев`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн 32 коп. та відшкодування витрат на послуги з перекладу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. Видати наказ.
3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 05.06.2026.

Суддя Роман БОЙКО