Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №445/1960/25
Провадження № 2/439/74/26

20 травня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Войтюк Т.Л.
за участю секретаря судових засідань Бойко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бродівського районного суду Львівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бродівської міської ради Львівської області, про скасування заборони на нерухоме майно,
у справі приймали участь:
від позивача адвокат Черниш І.І.,
від відповідача представник не з`явився,
установив:
Суть спору.
Позивач ОСОБА_1 діючи через свого представника – адвоката Черниш І.І. звернулася до суду з позовом до Бродівської міської ради Львівської області, про скасування заборони на нерухоме майно. 
Стислий виклад позиції учасників справи.
1) Позиція позивача.
В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить 1/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка має намір подарувати належну її 1/6 частку житлового будинку, однак їй стало відомо, що на будинок накладено арешт із забороною на відчуження, реєстраційний номер обтяження: 5379870, зареєстровано: 27.07.2007 року о 12:17:10, постанова б/н, 23.04.2003, Відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстицію. Позивачка вважає, що арешт на будинок накладено помилково оскількиу неї немає будь-яких зобов`язань на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження. Існування заборони відчуження належного їй майна на підставі постанови, б/н, 23.04.2003, Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції є надмірним втручанням у її право власності.
Зважаючи на викладене, просить, скасувати обтяження на нерухоме майно, на 1/6 частку житлового будинку адреса:  АДРЕСА_1 , за реєстраційний номер обтяження: 5379870, зареєстровано: 27.07.2007 12:17:10, реєстратором: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, б/н, 23.04.2003, Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції.
2) Позиція Відповідача.
Від представника відповідача Бродівської міської ради Львівської області надійшла заява про визнання позову. У заяві представник відповідача вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Права та обов`язки в повній мірі зрозумілі. 
Заяви (клопотання) учасників справи.
28.10.2025 представник позивача подала до суду клопотання про заміну неналежного відповідача – Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області на належного відповідача Бродівську міську раду Львівської області.
У поданій до суду заяві про визнання позову, представник відповідача просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 01.09.2025 відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 01.10.2025.
У зв`язку із зайнятістю судді у кримінальній справі 01.10.2025 судове засідання не відбулось, розгляд справи відкладено на 29.10.2025.
29.10.2025 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Підготовче засідання призначено на 27.11.2025.
27.11.2025 підготовче засідання відкладено на 07.01.2026 за клопотанням представника позивача.
Ухвалою суду від 07.01.2026 клопотання представника позивача про заміну відповідача – задоволено. Замінено неналежного відповідача Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області на належного Бродівську міську раду Львівської області, підготовче судове засідання у справі відкладено на 09.02.2026.
09.02.2026 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Підготовче засідання призначено на 24.02.2026.
Ухвалою суду від 24.02.2026 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду на 14.04.2026.
Ухвалою суду від 14.04.2026 постановленою в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 11.05.2026 у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача.
У судовому засіданні 11.05.2026 представник позивача позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила його задовольнити.
У судовому засіданні 11.05.2026 суд, відповідно до положень ст. 244 ЦПК України, перейшов до стадії ухвалення рішення. Ухвалення та проголошення рішення відкладено на 20.05.2026 на 9:30 год.
Суд створив учасникам процесу належні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів.
Суд визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов такого висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50420568 від 26.12.2017, після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №61689299, за заявою ОСОБА_1 (а.с. 9).
Позивачка ОСОБА_1 успадкувала 1/6 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2017 (а.с. 7).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109027398 від 26.12.2017, ОСОБА_1 є власником 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкт, номер інформаційної довідки 395608810 від 19.09.2024 вбачається, що 27.07.2007, 12:17:10 за № 5379870 реєстратором Тернопільська районна державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження. Підставою обтяження є постанова №б/н від 23.04.2003 Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції. Об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 , додаткові дані: архівний запис з феміди №185712-2592 від 15.01.2004 року, заявник: Тернопільська районна державна нотаріальна контора.
З відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області від 09.10.2024 №159566 встановлено, що у Відділах виконавчої служби по м. Тернопіль та Тернопільському районі виконавчі провадження про стягнення будь-якої заборгованості з ОСОБА_1 не перебували. У зв`язку із тим, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, паперових матеріалів виконавчих проваджень на підставі яких міг бути накладений арешт у 2004 році надати не можливо.
Позивачка, звертаючись до суду, вказує на порушення її права як власника.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на час реєстрації заборони визначалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).
Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами та доповненнями), у державних нотаріальних конторах накладається заборона відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV.
За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 5 частини першої статті 2 цього Закону: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт.
Водночас, обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (ч.2 ст. 3 вказаного Закону). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч.3 ст. 3 вказаного Закону). З цього випливає, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом, на належне позивачці майно накладена заборона на нерухоме майно, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.07.2007 на підставі постанови б/н, 23.04.2003 Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції. 
Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із рішенням суду.
Разом з тим така заборона може бути припинена на підставі судового рішення про припинення обтяження речового права на нерухоме майно, що передбачено п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
Отже, підставою припинення обтяження та відповідно державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, серед іншого, є рішення суду. 
Частиною 4 ст. 31-2 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.
Аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат» врегульовано порядок зняття обтяження речових прав та визначено, що такі дії належать виключно до повноважень нотаріуса.
Підставою для скасування заборони на відчуження нерухомого майна позивачка зазначає з огляду на час, який минув з моменту виникнення обтяження, відсутність будь-яких доказів щодо такого обтяження, існування обтяження на її майно не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність.
Таким чином, правовою підставою для реєстрації в Державному реєстрі нерухомого майна обтяження на нерухоме майно позивачки є заборона на відчуження нерухомого майна, яка накладена нотаріусом. Дане обтяження вважаться чинним до здійснення нотаріусом дій по зняттю заборони у визначеному законодавством порядку та здійснення нотаріусом, як спеціальним суб`єктом, реєстрації припинення такого обтяження. Нотаріус не має можливості здійснити дії по зняттю заборони за відсутністю належного повідомлення про відсутність обтяження. Підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, тому порушені права підлягають захисту шляхом зняття (припинення) заборони на нерухоме майно.
Для зняття обтяження за рішенням суду позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що для такого припинення є встановлені законом підстави.
Під час судового розгляду не здобуто відомостей про існування виконавчих проваджень на підставі яких міг бути накладений арешт на майно ОСОБА_1 у 2004 році.
Суд також враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок зняття (припинення) обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб.
У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу.
Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.
Судом не встановлено наявності на теперішній час зобов`язання з боку позивачки, в забезпечення виконання якого було накладено заборону на відчуження нерухомого майна. Наразі власником спірного майна є позивачка в розмірі 1/6 частини, права якої обмежені наявною забороною. З огляду на те, що таке обтяження не має на меті реальне забезпечення виконання зобов`язання, його існування, на переконання суду, є непропорційним втручанням у право позивачки на мирне володіння майном.
Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що наявна заборона порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки унеможливлює право розпорядження належним їй нерухомим майном, що є підставою для зняття (припинення) обтяження щодо належного позивачці на праві власності нерухомого майна, а відтак позов необхідно задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Бродівської міської ради Львівської області, про скасування заборони на нерухоме майно - задовольнити.
Скасувати обтяження накладене на нерухоме майно – на 1/6 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за реєстраційним номером 5379870, 27.07.2007 12:17:10 реєстратором: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, б/н від 23.04.2003 Відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Бродівська міська рада Львівської області, 80600, Львівська область, м. Львів, Золочівський район, місто Броди, вул.площа Ринок, буд. 20, код ЄДРПОУ 26525941.

Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя           Т.Л. Войтюк