Справа № 357/7224/26
1-кп/357/858/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 , 
розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 12026116030000136, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, із повною загальною середньою освітою, не працює, раніше судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, 

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026116030000136, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2026, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. 

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту – Закон) обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту – Перелік), в тому числі і «PVP», включеного до Списку №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено», допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме: 
- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку (ст.15 Закону);
- обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, в експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);
- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності (ст. 20 Закону).
Однак, в порушення вказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 , 15 квітня 2026 року близько 11 години 30 хвилин перебуваючи поблизу будинку № 8, що по вулиці Рибна в місті Біла Церква Київської області на земельній ділянці незаконно придбав – знайшов пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожої на психотропну речовину «PVP». Відкривши вказаний пакет зі знайденою речовиною, ОСОБА_3 , пересвідчився за зовнішніми ознаками, що вказана речовина є психотропною, а саме «PVP», після чого поклав його до лівої кишені кофти, в яку був одягнений, та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.
Цього ж дня, в період часу з 12 години 57 хвилини по 13 годину 04 хвилину ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку № 27, що по вулиці Чехова в місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події, добровільно надав працівникам поліції пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – «PVP», масою 0,582 г, яку ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
За вказаних обставин ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Частина 1 статті 309 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. 
Санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.
У відповідності до приписів ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до проступків.
Частиною 2 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК заявлене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Також до обвинувального акта додана заява обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні від 29.04.2026. 
Відтак Суд розглянув обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

4. У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту – Закон) обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту – Перелік), в тому числі і «PVP», включеного до Списку №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено», допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме: 
- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку (ст.15 Закону);
- обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, в експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);
- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності (ст. 20 Закону).
Однак, в порушення вказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 , 15 квітня 2026 року близько 11 години 30 хвилин перебуваючи поблизу будинку № 8, що по вулиці Рибна в місті Біла Церква Київської області на земельній ділянці незаконно придбав – знайшов пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожої на психотропну речовину «PVP». Відкривши вказаний пакет зі знайденою речовиною, ОСОБА_3 , пересвідчився за зовнішніми ознаками, що вказана речовина є психотропною, а саме «PVP», після чого поклав його до лівої кишені кофти, в яку був одягнений, та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.
Цього ж дня, в період часу з 12 години 57 хвилини по 13 годину 04 хвилину ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку № 27, що по вулиці Чехова в місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події, добровільно надав працівникам поліції пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – «PVP», масою 0,582 г, яку ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема обвинувачений повністю визнав свою вину, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

6. Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , Суд у відповідності до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, шкоди іншим особам не завдав, має постійне місце проживання, характеристики з місця проживання не надано, не працевлаштований, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, перебував на обліку Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр Пробації» у м. Києві та Київській області за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025, яким засуджений до 1 року пробаційного нагляду. 
Раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема:
1)Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначено покарання – 1 рік пробаційного нагляду. Відповідно до довідки Білоцерківського районного відділу № 1 Філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області № 2729/32/2/1-26, станом на 06.05.2026 ОСОБА_3 за вказаним вироком покарання не відбув;
2)Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 та остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця пробаційного нагляду;
3)Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2026 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025, переведену у вид покарання — обмеження волі, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів. Станом на 19.05.2026 вирок не набрав законної сили.

З урахуванням наведеного, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, а також відсутності реальних ознак його виправлення, суд доходить висновку, що призначене раніше покарання у виді пробаційного нагляду не досягло своєї мети. Суд враховує, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив у період відбування покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, що свідчить про стійке небажання останнього стати на шлях виправлення та дотримуватись вимог закону.
За таких обставин суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах призначення покарання, пов`язаного з реальним обмеженням свободи. Відтак суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
З цих же підстав суд не вбачає доцільності призначення покарання у виді штрафу, виправних робіт чи пробаційного нагляду, а також для застосування положень статей 69, 75 КК України.
Обмежень щодо можливості застосування покарання у виді обмеження волі, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, судом не встановлено.

Водночас судом встановлено, що нове кримінальне правопорушення вчинене після постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 та до повного відбуття призначеного ним покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд окремо звертає увагу на необхідність розмежування положень ч. 4 ст. 70 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України.
Так, положення ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються у випадках, коли після постановлення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку законодавець виходить із того, що особа на момент вчинення нового кримінального правопорушення фактично ще не зазнала кримінально-правового впливу попереднього засудження, а тому остаточне покарання призначається за правилами сукупності кримінальних правопорушень.
Натомість положення ч. 1 ст. 71 КК України регулюють випадки вчинення нового кримінального правопорушення після постановлення попереднього вироку, тобто в умовах, коли особа вже засуджена та, незважаючи на застосований до неї кримінально-правовий вплив, продовжує злочинну діяльність. Саме тому положення ст. 71 КК України передбачають більш суворий порядок призначення остаточного покарання шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення у цьому провадженні вчинене 15.04.2026. Водночас вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026 також постановлений цього ж дня у порядку спрощеного провадження без участі обвинуваченого.
Враховуючи особливості спрощеного провадження, відсутність обвинуваченого під час ухвалення вироку, а також відсутність будь-яких даних про його обізнаність щодо постановлення вироку станом на момент вчинення нового кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що у цьому випадку відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи факт свого засудження, продовжив злочинну діяльність.

Відтак зважаючи на те, що кримінальне правопорушення у цьому провадженні вчинене 15.04.2026, тобто до фактичної обізнаності обвинуваченого про постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України.
При цьому суд враховує, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026 ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду.
На підставі ч. 4 ст. 70, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне перевести покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026, у вид обмеження волі та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026.
Водночас судом встановлено, що невідбута частина покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 становить 15 днів пробаційного нагляду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 02.04.2025.

Остаточне покарання ОСОБА_3 підлягає визначенню на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України.

7.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
7.1. Цивільний позов.
Цивільний позов у справі не заявлявся. 

7.2.Процесуальні витрати.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається зі наданих прокурором матеріалів витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 3 850,88 грн, що підтверджується:
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12026116030000136, висновок експерта від 21.04.2026 № СЕ-19/111-26/20896-НЗПРАП, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 3 850,88 грн;
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 витрати на проведення експертного дослідження у сумі 3 850,88 грн підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

7.3.Винагорода викривачу.
Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

7.4. Спеціальна конфіскація.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

7.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.
7.5.1.Запобіжні заходи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

7.5.2.Арешт майна.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.
У цьому провадженні арешт на майно не накладався, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна.

7.5.3.Щодо речових доказів і документів.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановою дізнавача від 15.04.2026 про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання, у цьому кримінальному провадженні визнано речовим доказом змив з поліетиленового пакету, який поміщено до паперового конверту, який вилучено під час проведення огляду місця події по вул. Чехова 27 в м. Біла Церква Київської області, який передано на зберігання у камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція №171 від 17.04.2026).
Окрім того, постановою дізнавача від 23.04.2026 про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання, у цьому кримінальному провадженні визнано речовим доказом кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – «PVP», масою 0,582 г, яку поміщено до спеціального пакету № 6602182 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області (квитанція № 180 від 23.04.2026).
Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує речові докази, а саме:
- змив з поліетиленового пакету, який поміщено до паперового конверту, який вилучено під час проведення огляду місця події по вул. Чехова 27 в м. Біла Церква Київської області, який передано на зберігання у камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція №171 від 17.04.2026), а також кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – «PVP», масою 0,582 г, яку поміщено до спеціального пакету № 6602182 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області (квитанція № 180 від 23.04.2026) – знищити.
Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1.  ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
1.2. Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
1.3. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, переведеним у вид покарання – обмеження волі, призначеним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2026, визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
1.4. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, визначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 15 (п`ятнадцяти) днів обмеження волі.
1.5. Строк відбування покарання обчислювати з моменту прибуття засудженого до виправного центру та постановки його на облік.
2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 3 850,88 грн (три тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 88 копійок).
3. Речові докази, а саме: змив з поліетиленового пакету, який поміщено до паперового конверту, який вилучено під час проведення огляду місця події по вул. Чехова 27 в м. Біла Церква Київської області, який передано на зберігання у камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція №171 від 17.04.2026), а також кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропна речовину, обіг якої заборонено – «PVP», масою 0,582 г, яку поміщено до спеціального пакету №6602182 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області (квитанція № 180 від 23.04.2026) – знищити.
4. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
5. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_4