УХВАЛА

20 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2315/16 (922/2311/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 (колегія суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий, Білоусова Я.О., Мартюхіна Н.О.)
та рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2026 (суддя Устатий В.О.)
у справі № 922/2315/16 (922/2311/25)
за позовом керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області 
в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
до 1). Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України»; 2). Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілл-Агро»
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача: Фонду державного майна України, 
про визнання договору недійсним та звільнення земельних ділянок 
в межах справи про банкрутство Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України»,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» (далі - ДП Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України») 08.04.2026 подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 та рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2026 у справі № 922/2315/16 (922/2311/25).

Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2026 у справі № 922/2315/16 (922/2311/25) касаційну скаргу ДП Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» залишено без руху, встановлено скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України. 

30.04.2026 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28.04.2026 скаржник подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги до касаційної скарги, скаржник зазначає обставини , передбачені п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Так, скаржник вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій, не досліджено належним чином вказані обставини та не застосувано судову практику вищих судів стосовно правовідносин щодо ефективного способу захисту, обраного позивачем.

Скаржник вказує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі №916/3156/17. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанови від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 63), від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі №908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Отже, підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень є те, що судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не враховано постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 63), від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі №908/976/190, а також висновки, зроблені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункт 76), від (пункт 6.56), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16 ц (пункт 155).

Разом з тим, скаржником не було у повній мірі виконані вимоги ухвали Верховного Суду від 28.04.2026, оскільки скаржник, звертаючись з заявою про усунення недоліків касаційної скарги, не зазначив належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3т ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У цьому випадку необхідно чітко вказати:
- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності. 

Разом з тим, скаржник не дотримався вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки ДП Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» при поданні касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не зазначив норму права (абзац, пункт, частина статті, стаття), яку було застосовано судом без врахування висновку Верховного Суду у відповідних постановах. 

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу. 

Відповідно до частини другої ст. 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 

Частиною 4 ст. 174 ГПК України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на вищевказане, Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що у зв`язку із не усуненням недоліків у строк, встановлений судом, касаційна скарга ДП Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 та рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2026 у справі № 922/2315/16 (922/2311/25) вважається неподаною та підлягає поверненню скаржнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 та рішення Господарського суду Харківської області від 29.01.2026 у справі № 922/2315/16 (922/2311/25) повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере 

Судді С. Жуков 

В. Пєсков