Ухвала

16 квітня 2026 року 
м. Київ 

справа № 610/3044/24
провадження № 61-178св26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач), 
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:
позивач - керівник Ізюмської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області,
відповідачі: Ізюмська районна військова адміністрація Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
треті особи: Національна академія аграрних наук України, Фонд державного майна України, державне підприємство «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, Савинська селищна військова адміністрація Ізюмського району Харківської області,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , про заяву про подання доказів понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в суді касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року (повний текст постанови складено 15 грудня 2025 року) в складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Мальованого Ю. М.,

Історія справи

У серпні 2024 року керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звенулась з позовом до Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Національна академія аграрних наук України, Фонд державного майна України, ДП «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН України, Савинська селищна військова адміністрація Ізюмського району Харківської області про усунення перешкод у користування земельними ділянками шляхом скасування розпоряджень, визнання недійсними договору оренди та додаткових угод, скасування реєстрації та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Національна академія аграрних наук України, Фонд державного майна України, державне підприємство «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН України, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом скасування розпоряджень, визнання недійсними договору оренди та додаткових угод, скасування реєстрації та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року в задоволенні позову керівника Ізюмської окружної прокуратури Ізюмської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Національна академія аграрних наук України, Фонд державного майна України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН України, Савинська селищна військова адміністрація Ізюмського району Харківської області, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом скасування розпоряджень, визнання недійсними договору оренди та додаткових угод, скасування реєстрації та зобов`язання повернути земельні ділянки, відмовлено.

Додатковим рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23 червня 2025 року стягнуто з Ізюмської окружної прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року:
апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка А. Г. в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задоволено частково;
рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року скасовано, позовні вимоги Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задоволено частково;
зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області наступні земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:
земельну ділянку площею 32,4397 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0028;
земельну ділянку площею 32,44 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0029;
земельну ділянку площею 32,4412 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0030;
в іншій частині у задоволенні позову відмовлено;
додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23 червня 2025 року змінено;
стягнуто з Ізюмської окружної прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн;
стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 15 987,84 грн по 7993, 92 грн з кожного.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції 

Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2024 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Радченком Є. В., задоволено частково.
постанову Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області наступні земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: земельну ділянку площею 32,4397 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0028; земельну ділянку площею 32,44 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0029; земельну ділянку площею 32,4412 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0030 скасовано;
рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05 червня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області наступні земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: земельну ділянку площею 32,4397 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0028; земельну ділянку площею 32,44 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0029; земельну ділянку площею 32,4412 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0030 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови;
постанову Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року в частині зміни додаткового рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23 червня 2025 року та розподілу судових витрат скасовано;
додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23 червня 2025 року змінено;
стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь  ОСОБА_1 судовівитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.
стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 14 534,40 грн.

Аргументи учасників справи

08 квітня 2026 року Решетняк Т. М. через підсистему Електронний суд подала заяву про подання доказів понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в суді касаційної інстанції, яка підписана представником Радченком Є. В., у якій вказувала, що: 
в поданій представником відповідача адвокатом Радченко Є. В. до Касаційного цивільного суду касаційній скарзі та уточненій касаційній скарзі зазначено про те, що у випадку задоволення касаційної скарги, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Радченко Є. В. у встановлений ЦПК України строк буде подано заяву про вирішення питання судових витрат разом з доказами їх понесення та детальним розрахунком, у зв`язку з розглядом зазначеної судової справи Касаційним цивільним судом, плануються витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 20 000 грн;
відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
разом із цією заявою подаємо докази понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 28 000 грн та просимо суд їх стягнути з позивача по справі № 610/3044/24 - Ізюмської окружної прокуратури Харківської області;
судове засідання щодо вирішення питання про судові витрати прошу суд провести без участі відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Радченка Є. В.

14 квітня 2026 року керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області подав заперечення проти заяви щодо стягнення витрат на правову допомогу, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу з Ізюмської окружної прокуратури.

Позиція Верховного Суду

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

Як в доктрині, так і практиці касаційного суду, звертається увага на існування службових строків: (а) процесуальні дії суду та учасників судового процесу мають здійснюватися лише в рамках відповідних стадій судочинства, у послідовності та в межах певного часу, зокрема визначених процесуальних строків для учасників справи та строків судової діяльності, встановлених законом для суду (службові строки) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 серпня 2020 року в справі № 178/14/20 (провадження № 61-9921св20)); (б) строки судової діяльності (службові строки) відрізняються від процесуальних строків за своєю сутністю. Вони не впливають на реалізацію суб`єктивних процесуальних прав сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі. Пропущення службового строку не знімає із суду обов`язку вчинити процесуальну дію або комплекс процесуальних дій (див., зокрема, Курс цивільного процесу: підручник за ред. В. В. Комарова. - Х. : Право, 2011. - С. 432). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України). Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 752/11324/14-ц (провадження № 61-11238св23)).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: 
«Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17. Станом на час прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови у цій справі у матеріалах справи була лише довідка-розрахунок № 01 витрат на професійну правничу допомогу станом на 27 лютого 2018 року на суму 73 703,20 грн. До касаційної скарги відповідачка не долучила новий розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу та не додала його впродовж усього касаційного провадження. Вже після прийняття постанови у цій справі і після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідачка надала новий розрахунок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, який доповнила витратами на суму 50 894,40 грн. Велика Палата Верховного Суду вважає, що відповідачка пропустила строк для подання доказів понесених витрат. 
При цьому у своєму клопотанні від 22 листопада 2019 року відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду вважає, що в частині вирішення питання про стягнення витрат у розмірі 50 894,40 грн заяву відповідачки необхідно залишити без розгляду. Дані докази були надані ОСОБА_1 поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 грудня 2025 року у справі № 939/1101/23 (провадження № 61-3108св24) вказано, що:
«аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. У суду відсутні повноваження для поновлення такого строку з власної ініціативи.
Матеріалами справи підтверджується, що в цій справі постанова Верховного Суду прийнята від 17 квітня 2025 року. Разом із тим, звертаючись до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 28 квітня 2025 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не заявляв клопотання про поновлення такого строку. Посилання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на те, що постанова Верховного Суду від 17 квітня 2025 року була доставлена в його електронний кабінет 22 квітня 2025 року, а тому заява про ухвалення додаткового рішення, подана 28 квітня 2025 року у передбачений процесуальним законом строк, - є безпідставними, оскільки такі обставини не є підставою для висновку, що вказаний строк вважається непропущеним. Враховуючи, що із заявою про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення до суду заявник не звертався, то суд позбавлений права поновлювати такий строк з власної ініціативи. Таким чином колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду».

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (частина третя статті 127 ЦПК України).

За змістом статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Постанова Верховного Суду ухвалена 01 квітня 2026 року. Заяву про подання доказів понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в суді касаційної інстанції відповідачка подала 08 квітня 2026. Клопотання про поновлення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України відповідачка не заявляла, і суд позбавлений права поновлювати такий строк з власної ініціативи. Оскільки заява про подання доказів понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в суді касаційної інстанції подана з пропуском строку, встановленого законом, і відповідачка не просить поновити такий строк, то вказану заяву необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 126, 127, 141, 260 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , про подання доказів понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в суді касаційної інстанції залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко