УХВАЛА
15 червня 2026 року
м. Київ
справа № 758/4903/22
провадження № 51-2326ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого  ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського апеляційного суду від 10 березня 2026 року,
встановив:
Захисник звернулася до Суду з касаційною скаргою на указане вище судове рішення щодо засудженого  ОСОБА_5 , перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, та перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі захисник стверджує про істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке, на її переконання, виявилось у відмові в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів на підтвердження невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинами кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до приписів ч. 3 ст. 404 КПК, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, та доказів є правом, а не обов`язком суду, за наявності достатніх та обґрунтованих на те підстав. 
Натомість захисник у касаційній скарзі не обґрунтовує, чи були в апеляційного суду процесуальні приводи для повторного дослідження обставин чи доказів, наведених у скарзі, зокрема не зазначає, які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, у чому конкретно виявилось недотримання апеляційним судом приписів ч. 3 ст. 404 КПК, з огляду на те, що відмова в задоволенні клопотання не може беззаперечно вважатися порушенням норм процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.
Також зазначає, що у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання сторони захисту, поданого в порядку ч. 3 ст. 404 КПК, апеляційний суд не надав відповідей на всі доводи апеляційної скарги захисника, проте не конкретизує які саме доводи апеляційної скарги залишились без відповіді чи отримали неналежну оцінку та яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено апеляційним судом при апеляційному перегляді вироку місцевого суду, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, щодо здійснення апеляційного провадження.
Формальні твердження про незгоду з висновками апеляційного суду та про безпідставне відхилення судом апеляційної інстанції доводів чи клопотань сторони захисту, без конкретного обґрунтування того, яких положень процесуального закону цим судом не дотримано при наданні відповіді на такі доводи, не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, який переглядає судові рішення у межах касаційної скарги та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд стороною, й не вправі самостійно відшуковувати підґрунтя для скасування оскарженого судового рішення, що вбачається із приписів ч. 2 ст. 433, ст. 22 та ч. 3 ст. 26 КПК.
Крім того, відповідно до приписів ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Касаційна скарга подана через систему «Електронний суд», проте захисником було залишено поза увагою, що функціонування цієї системи у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 35 КПК у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження копій наданих документів. 
Наведених законодавчих приписів захисником ОСОБА_4 не дотримано. У даному кримінальному провадженні, як видно з доданого судового рішення, окрім неї, учасниками судового провадження є прокурори, засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 , стороною кримінального провадження також є потерпіла ОСОБА_7 , проте ані копій касаційної скарги з додатками у відповідній кількості (на виконання вимог ч. 6 ст. 427 КПК), ані доказів надсилання їх згаданим учасникам судового провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів) (в порядку ст. 35 КПК) захисником Суду не надано.
Зазначене порушення є не просто формальним недотриманням приписів ч. 6 ст. 427 КПК, а перешкоджає Суду належним чином виконати вимоги п. 1 ч. 1 ст. 430 цього Кодексу, що може призвести до перешкоджання особам, зазначеним у ст. 425 КПК, на реалізацію їх права, передбаченого у ст. 431 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського апеляційного суду від 10 березня 2026 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3