Справа № 345/2308/26 
Провадження № 22-ц/4808/1236/26 
Головуючий у 1 інстанції Сирко Й. Й. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Максюти І.О., Баркова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сяміної Дар`ї Михайлівни на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19 липня 2011 року між сторонами укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 19 липня 2011 року зроблено відповідний актовий запис №104, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. Вказує, що на даний час шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалась. Сімейні відносини сторін фактично припинені з березня 2023 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, окремо отримують доходи та здійснюють витрати. Між ними немає взаєморозуміння, згоди. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки.
Просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 19 липня 2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року надано сторонам у справі строк для примирення тривалістю 4 місяці. Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .. 
Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сяміна Д.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що надання строку для примирення є правом, а не безумовним обов`язком суду. Зупинення провадження можливо виключно за наявності об`єктивних підстав вважати, що між сторонами можливе відновлення шлюбних відносин. Разом з тим, позивачка заперечує проти перебування у шлюбі з відповідачем, обґрунтування чому надала у позовній заяві. Сама лише незгода одного із подружжя на розірвання шлюбу або формальне прохання про надання строку для примирення не є достатньою підставою для зупинення провадження у справ. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність передумов для примирення. Навпаки, сторони фактично припинили сімейні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства понад 3 роки на момент розгляду справи. Примушування до шлюбу або до його штучного продовження проти волі одного з подружжя є неприпустимим. Стаття 56 СК України закріплює право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин.

Відзив ОСОБА_2 ухвалою Івано-Франкісвького апеляційного суду від 04 червня 2026 року залишено без розгляду.
Відповідно до ч.3ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14 (щодо зупинення провадження у справі), 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, відповідача перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
14 травня 2026 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про надання строку на примирення на термін 6 місяців, оскільки вважає, що їхню сім`ю можна зберегти (а.с.26)
14 травня 2026 року суд ухвалив оскаржену ухвалу про зупинення провадження для примирення сторін (а.с.27).
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що сім`я у сторін ще остаточно не розпалася, розлад в сім`ї носить нестійкий характер, тобто примирення між сторонами є можливим і з метою збереження сім`ї, вважав за необхідне клопотання відповідача задовольнити та надати сторонам строк для примирення строком на 4 місяці. 

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 4 місяці, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідача про надання строку на примирення, суд повинен був вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін та з`ясувати думку іншої сторони. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом в постанові від 08 березня 2023 року у справі №127/16963/22-ц (провадження № 61-203св23).
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відсутні відомості навіть про направлення заяви про зупинення провадження позивачці. Отже, позиція позивачки не була з`ясована судом при вирішення питання про надання строку на примирення та зупинення провадження.
З матеріалів справи неможливо з`ясувати, на підставі яких обставин суд оцінив реальність примирення сторін, враховуючи те, що сторони з березня 2023 року спільно не проживають, позивачка при поданні позову висловила свою категоричну позицію щодо неможливості збереження сім`ї та наявності підстав для розірвання шлюбу. Більш того, з відзиву відповідача на позовну заяву про розірвання шлюбу вбачається, що між сторонами є спір про місце проживання дитини ( а.с. 19-23), у зв`язку із яким ОСОБА_2 звернувся до Служби у справах дітей. За наявності між сторонами невирішеного спору надання строку для примирення не відповідає меті цього інституту - сприяння примиренню подружжя. 
Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що зупинення судом першої інстанції провадження у справі на 4 місяці з метою надання сторонам строку на примирення належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи, тобто ухвала суду про зупинення провадження у справі взагалі не містить мотивів, з яких суд виходив, надаючи сторонам строк для примирення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ЦПК України).
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сяміної Дар`ї Михайлівнизадовольнити.
Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2026 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року.
Судді:      Є.Є. Мальцева 
І.О.Максюта
В.М.Барков