Справа № 703/2076/26 
2/703/1781/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого-судді Прилуцького В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
06 квітня 2026 року АТ «Юнекс Банк» звернулося до суду з позовом д ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 30 вересня 2025 року в розмірі 45946 грн. 63 коп. та просить стягнути понесені позивачем судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 вересня 2025 року відповідач звернулася до АТ «ЮНЕКС БАНК» з Анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 30 вересня 2025 року підписано анкету - заяву № UA НОМЕР_1. Відповідач підтвердив, що ознайомився і погодився із Публічною пропозицією Банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з умовами та правилами надання банківських послуг. Шляхом підписання Анкети-заяви відповідач акцептував та приєднався до Публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена АТ «ЮНЕКС БАНК» на офіційний інтернет сторінці банку за адресою: www.unexbank.ua та погодився, що Анкета-заява разом з публічною пропозицією та додатками до неї становить між банком та ним договір про комплексне банківське обслуговування.
Позивач відкрив відповідачу особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї. Станом на 19 березня 2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитом становить 45946 грн. 63 коп., з яких:
- 39951 грн. 71 коп. сума заборгованості за кредитом;
- 5994 грн.92 коп. - сума заборгованості за процентами.
Станом на дату подачі позову до суду, відповідач не сплачує свою прострочену заборгованість, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 45946 грн. 63 коп., а також судові витрати по справі.
Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки. 
28 квітня 2026 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що позов не визнає. Заперечення ґрунтуються на тому, що на його думку в матеріалах справи відсутні докази, а саме будь які первинні фінансові документи, що підтверджують факт отримання саме ним кредитних коштів. Крім того, вказує на те, що матеріали справи не містять будь-якої інформації на підтвердження перерахування позивачем грошових коштів на банківський картковий рахунок, відкритий на його ім`я, а тому факт передачі коштів вважає є недоведеним. Вказує на те, що кредитні кошти отримані були в м. Польща, а він в цей час перебував на робочому місці то відповідно оформлення кредиту відбулось шляхом шахрайських дій, а не з його волі. Зазначив і про те, що номер телефону зазначачений в анкеті ніколи йому не належав та відповідно до відповіді мобільного оператора в момент оформлення кредиту пілінгувався в Польщі. У зв`язку з відсутністю доказів перерахування суми зазначеної у договорі саме йому, а не іншій особі, яка вчинила шахрайські дії, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того просить суд стягнути з позивача на його користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.
Суд, дослідивши докази у справі, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом установлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 позивачем надана копія анкети - заяви № UA НОМЕР_1 в якій зазначено, що вона укладена в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, копія паспорту споживчого кредиту, копія меморіального ордеру, виписки по особовому рахунку та розрахунок заборгованості.
Згідно з цим договором позичальнику надається кредит у сумі 40000 грн. на строк 360 днів, розмір процентної ставки за користування кредитними: протягом пільгового періоду 0,0001% на рік, поза пільговим періодом - 52 % на рік, при перевищенні витратного ліміту - 60 % на рік.
Відповідно до п 12 онкети - заяви договір вважається укладеним з моменту отримання Банком підписаного клієнтом примірника Анкети - Заяви та діє до моменту закриття останнього рахунку відкритого на підставі цієї Анкети - Заяви, або настання іншої події, що зазначена у ДКБО.
Підписаний 30 вересня 2026 року сторонами паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. Однак, дана інформаця зберігає чинність та є актуальною до 01 жовтня 2025 року.
На підтвердження перерахування коштів відповідачу позивачем до суду надано копію меморіального ордеру № 643 від 30 вересня 2025 року.
Крім того, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, за вказаним вище кредитним договором за період з 30 вересня 2025 року по 19 березня 2026 року, нарахована заборгованість в розмірі 45946 грн. 63 коп.
Жодних відомостей щодо проведення транзакцій АТ «Юнекс Банк»» для перерахування кредитних коштів на банківський рахунок, який належить саме відповідачу ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Також, матеріали справи не містять жодних доказів того, що фінансовий номер мобільного телефону який зазначений у Анкеті - Заяві № НОМЕР_1 належить саме відповідачу ОСОБА_1 .
Відповідачем у свою чергу до суду надано ряд доказів на підтвердження того, що він не здійснював оформлення кредитного договору 30 вересня 2025 року між АТ «Юнекс Банк» та не отримував кредитні кошти в сумі 40000 грн.
Зокрема з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 09 вересня 2025 року по 09 грудня 2025 року вбачається, що по рахунку № НОМЕР_1 було здійснено 30 вересня 2025 року отримання готівки в банкоматі в м. Гданськ. Крім того здійснено покупки 02 жовтня 2025 року в м. Київ та 03 і 06 жовтня 2025 року в м. Дублін.
Однак, як вбачається з копії паспорту громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_3 виданого 27 лютого 2020 року відповідач по справі ОСОБА_1 не перетинав державного кордону.
Відповідно перебуваючи на території України відповідач не мав фізичної змоги 30 вересня 2025 року отримати особисто кошти в банкоматі м. Гданськ Республіки Польща.
Крім того з оглянутого протоколу огляду предмету від 18 травня 2026 року вбачається, що під час огляду DVD диску дізнавачем сектору дізнання ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП встановлено, що абонентський номер телефону НОМЕР_4 на протязі 30 вересня 2025 року фіксувався в межах базових станцій які розташовані в Польщі.
Зазначений у протоколі огляду предметів номер телефону НОМЕР_4 вказано в анкеті заяві, як фінансовий з якого і було здійснено оформлення кредитного договору та в результаті чого нібито на картку відповідачу ОСОБА_1 надано кредит в сумі 40000 грн.
Однак, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 територію України не покидав та відповідно особисто не міг скористатись телефоном НОМЕР_4 в м. Польща, що свідчить не вчинення таких дій відповідачем.
Окрім того, на підтвердження перебування на території України в день оформлення договору кредиту відповідачем надано до суду довідку з локомотивного депо ім. Т. Шевченка № 128 від 28 квітня 2026 року та табель обліку використання робочого часу за вересень 2025 року.
Відповідно до зазначених документів, відповідач ОСОБА_1 30 вереесня 2025 року (день оформлення договору кредиту) перебував на робочому місці у виробничому підрозділі «Локомотивне депо ім. Т. Шевченка» філії «Локомотивна компанія» АТ «Укрзалізниця». 
Таким чином, відповідач перебуваючи на робочому місці на території України, жодним чином не міг особисто здійснити зняття кредитних коштів з банкомату 30 вересня 2025 року у м. Гданськ. 
З наданих позивачем документів слідує, що кредитний договір між сторонами укладався в електронній формі. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ОСОБА_1 , а не інша особа, підписувала за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір та позивачем не надано доказів щодо отримання кредитних коштів саме відповідачем ОСОБА_1 .
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц.
У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, зазначено: «Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».
Отже, саме банк мав подати до суду беззаперечні докази сприяння відповідачем незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 30 вересня 2025 року.
Крім того, на банк як на позивача відповідно до положень статей 12, 81, 177 ЦПК України покладено обов`язок надати докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.
Враховуючи положення пунктів 7-9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, суд приходить до висновку, що відповідач не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, а банк не довів, що ОСОБА_1 своїми діями сприяв втраті та/або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати спірні платіжні операції.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів на спростування доводів відповідача та на підтвердження вини відповідача у вчиненні дій, що сприяли втраті, незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції та оформлення Анкети - Заяви 30 вересня 2025 року на ім`я відповідача.
З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.
Відповідач у поданому до суду відзиві зазначив, що докази понесення судових витрат будуть надані ним на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому питання про їх стягнення з позивача, станом на час винесення рішення не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, - 
вирішив:
В задоволенні позову Акціонерного Товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Юнекс Банк», ЄДРПОУ 20023569, IBAN НОМЕР_5 ; місце знаходження за адресою: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд.14;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 . 

Головуючий: В. О. Прилуцький