УХВАЛА

02 червня 2026 року 
м. Київ

справа №420/27001/25
адміністративне провадження №К/990/15542/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Мазур Наталією Іванівною, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі № 420/27001/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати підпункт 4.2. пункту 4 розділу 3.1 (ІІІ «Описова частина») Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 липня 2025 року № 527/25 в частині висновків про нікчемність правочину - Договору комісії № 1 від 01 лютого 2023 року на придбання цінних паперів;
- визнати протиправним та скасувати абзаци 2, 3 пункту 4.1 розділу IV «Висновки», підпункти 6.1, 6.2, 6.3 пункту 6, пункт 7 розділу 3.1 Розділу ІІІ «Описова частина» Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 липня 2025 року № 527/25 в частині висновків про недостовірність інформації та порушення пунктів 4, 7, 8 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції»;
- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції встановити новий строк для подачі виправленої декларації за 2023 рік для виправлення технічних та методологічних помилок, неточних відомостей;
- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції відобразити на сайті довідку від 11 липня 2025 року № 527/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої Обуховим Петром Геннадійовичем, депутатом Одеської міської ради Одеської області, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
06 квітня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі № 420/27001/25.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2026 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Загороднюк А.Г., судді: Желєзний І.В., Соколов В.М.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 червня 2026 року, який здійснено на підставі розпорядження в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 01 червня 2026 року №591, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Загороднюк А.Г., судді: Єресько Л.О., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Мазур Наталією Іванівною, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі № 420/27001/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення залишено без руху.
Надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 8 358,4 гривень; уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України).
Роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.
11 травня 2026 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2026 року скаржником подано уточнену касаційну скаргу та долучено копію квитанції про сплату судового збору.
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі позивач покликається на пункти 1,3 частини четвертої статті 328 КАС України.
В обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, автор касаційної скарги зазначає про застосування судом апеляційної інстанції пункту 7 частини першої статті 46 Закону №1700-VII без урахування правового висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25 січня 2024 року у справі №824/183/18-а, від 15 листопада 2023 року у справі №910/6493/20 та від 30 квітня 2024 року у справі № 910/6474/20, а саме: кошти, отримані комісіонером у межах договору комісії, не є його доходом; доходом комісіонера є лише комісійна винагорода; майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента; саме по собі проходження коштів через рахунок комісіонера не змінює їх правової природи та не перетворює їх на дохід комісіонера.
У цьому контексті суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначений правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Дослідженням змісту наведених скаржником постанов Верховного Суду у справах №824/183/18-а, №910/6493/20 та №910/6474/20 встановлено, що у межах перегляду зазначених справ судами не досліджувалося питання застосування приписів Закон України «Про запобігання корупції», зокрема пункту 7 частини першої статті 46 цього Закону.
За таких обставин посилання скаржника на неправильне застосування судами у цій справі пункту 7 частини першої статті 46 Закону №1700-VII без урахування відповідних висновків Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки правовідносини у наведених справах не є подібними, а сформульовані у них висновки не стосуються предмета цього спору.
З огляду на викладене, Судом відхиляється посилання скаржника на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Своєю чергою, в обґрунтування підстав допуску скарги до касаційного перегляду, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 7, 8 частини першої статті 46 Закону №1700-VII у взаємозв`язку з частиною другою статті 2 цього Закону у подібних правовідносинах, а саме чи підлягають декларуванню як дохід суб`єкта декларування кошти, отримані ним як комісіонером за договором комісії для придбання майна в інтересах комітента, якщо такі кошти не створили для суб`єкта декларування власної економічної вигоди, були використані для придбання активу в інтересах іншої особи, а Закон № 1700-VII та роз`яснення НАЗК не містять прямої та передбачуваної вимоги декларувати такі кошти саме як дохід.
Таке обґрунтування скаржника щодо наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є мотивованим та потребує перевірки у межах таких доводів.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328-330, 334, 335, 338 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Мазур Наталією Іванівною, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі № 420/27001/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення.
Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/27001/25.
Встановити десятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
 В.М. Соколов ,
Судді Верховного Суду