ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026  м.Дніпро справа №904/6172/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
суддів: Стефанів Т.В., Кошлі А.О.
з секретарем судового засідання Кахикало А.С.
за участю представників сторін:
від апелянта Гончаренко І.Б., адвокат
від позивача Солодухін М.В., самопредставництво
розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 (суддя Назаренко Н.Г.) у справі 
за позовом Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м.Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767)
до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» (вул. Кониського Олександра, буд. 5, м. Дніпро, 49101, ідентифікаційний код 20262860)
про стягнення штрафу у розмірі 15 633 956 гривень та пені у розмірі 15 633 956 гривень
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовної заяви.
Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» штраф у розмірі 15 633 956 гривень та пеню у розмірі 15 633 956 гривень
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Антимонопольного комітету України №810-р від 24.12.2020 у справі №128-26.13/104-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» на відповідача накладено штраф у розмірі 15633 956 грн 00 коп., який у визначений законодавством строк для добровільної сплати відповідачем не сплачено. У зв`язку із простроченням оплати штрафу, позивачем здійснено нарахування пені у розмірі 34 003 854 грн 30 коп. Однак, відповідно до законодавства, розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, тому позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 15 633 956 грн 00 коп.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 повністю задоволено позовні вимоги Антимонопольного комітету України до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ». 
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» штраф у розмірі 15 633 956 грн 00 коп. та пеню у розмірі 15 633 956 грн 00 коп., та судовий збір у розмірі 375 214 грн 94 коп.
Суд першої інстанції встановив, що рішенням Антимонопольного комітету України №810-р від 24.12.2020 у справі №128-26.13/104-19 на відповідача накладено штраф у розмірі 15 633 956,00 гривень.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» оскаржило рішення Антимонопольного комітету України до Господарського суду міста Києва. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/3449/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 та постановою Верховного Суду від 29.07.2025, в задоволенні позову відмовлено повністю.
Отже, рішення Антимонопольного комітету України №810-р від 24.12.2020 є законним та відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» обов`язковим до виконання.
Відповідач отримав копію зазначеного рішення 18.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0303504562398.
Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення, тому останнім днем добровільної сплати штрафу було 18.03.2021.
Станом на день подання позовної заяви Антимонопольний комітет України не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату штрафу, який накладений рішенням №810-р.
Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу, а нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.
Суд встановив, що нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №810-р, зупинялось з 09.03.2021 до 12.12.2024 (розгляд справи №910/3449/21 судом першої інстанції), з 30.01.2025 до 20.03.2025 (розгляд справи №910/3449/21 судом апеляційної інстанції), з 05.05.2025 до 29.07.2025 (розгляд справи №910/3449/21 судом касаційної інстанції).
Позивачем нараховано пеню за загальний період з 13.12.2024 до 29.01.2025, з 21.03.2025 до 04.05.2025, з 30.07.2025 до 19.09.2025, що становить 34 003 854 грн 30 коп.
Враховуючи положення частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», згідно з якими розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, позивач просить стягнути пеню у розмірі 15 633 956 грн 00 коп.
Щодо клопотання відповідача про зменшення пені на 95 відсотків суд зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Комітет є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції.
Суд зазначив, що до повноважень судів не належить право зменшувати розмір штрафу, який накладений органом Антимонопольного комітету України за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, та пені за прострочення сплати цього штрафу чи звільняти від їх сплати (у разі їх правомірного нарахування).
Суд вказав, що спеціальним законом у спірних правовідносинах є Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та Закон України «Про захист економічної конкуренції», тому загальний закон не має переваги над спеціальним.
Суд зазначив, що нарахування та стягнення пені, яка передбачена частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій (постанова Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №914/607/17).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції відхилив клопотання відповідача про зменшення пені та дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
20.02.2026 Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі, у якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення у справі у частині стягнення 220 000 грн 00 коп. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 220 000 грн 00 коп.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного.
Апелянт зазначає про наявність форс-мажорних обставин, а саме військової агресії російської федерації проти України, яка визнана Торгово-промисловою палатою України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» є підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечує енергозабезпечення регіону. Починаючи з 24.02.2022 в регіоні мають місце масштабні руйнування газопроводів, що призводить до суттєвих економічних втрат товариства на ремонт газорозподільних мереж. Всі відновлювальні роботи забезпечуються за власний кошт відповідача.
Скаржник наголошує на критичному фінансово-господарському стані підприємства, що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2025 рік, у якому зазначено, що чистий фінансовий результат Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» складає збиток у розмірі 76 162 грн 00 коп. Дебіторська заборгованість виникла через систематичні неплатежі за спожиті послуги з боку населення та юридичних осіб, які знаходяться під захистом державних гарантій під час воєнного стану. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2022 у справі №757/11188/22-к накладено арешт на корпоративні права підконтрольних Дмитру Фірташу підприємств, зокрема і на Акціонерне товариство «Дніпрогаз». Розпорядженнями Кабінету Міністрів України №429-р від 28.05.2022 та №552-р від 01.07.2022 корпоративні права передано в управління Акціонерному товариству «ДАТ «Чорноморнафтогаз». З 16.01.2023 відповідач повністю контролюється та управляється державою.
Апелянт посилається на положення статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, які передбачають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій, якщо вони надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. Суд першої інстанції, на думку апелянта, не надав правової оцінки обставинам, на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» протиправно стягнуто 220 000 грн 00 коп.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
27.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні міркування на їх спростування. Позивач просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 у справі №904/6172/25 без змін.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026, витребувано матеріали справи №904/6172/25 з Господарського суду Дніпропетровської області. 
30.03.2026 на виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 надійшли матеріали справи №904/6172/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2026 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 призначено у судовому засіданні 20.05.2026 о 16 год 00 хв.
20.05.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови у справі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Як вірно встановлено Господарським судом Дніпропетровської області та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19 визнано, що Група суб`єктів господарювання в особі Акціонерного товариства «Вінницягаз», Акціонерного товариства «Волиньгаз», Акціонерного товариства «Житомиргаз», Акціонерного товариства «Закарпатгаз», Акціонерного товариства «Запоріжгаз», Акціонерного товариства «Київоблгаз», Акціонерного товариства «Дніпрогаз», Акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», Акціонерного товариства «Криворіжгаз», Акціонерного товариства «Миколаївгаз», Акціонерного товариства «Рівнегаз», Акціонерного товариства «Сумигаз», Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», Акціонерного товариства «Харківгаз», Акціонерного товариства «Харківміськгаз», Акціонерного товариства «Хмельницькгаз», Акціонерного товариства «Чернівцігаз», Акціонерного товариства «Чернігівгаз» протягом 2016 – 2018 років займала монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з розподілу природного газу в межах відповідних територій.
Протиправні дії групи цих суб`єктів господарювання, які полягали у висуванні в період з 11.11.2016 до 10.07.2018 додаткових необґрунтованих вимог щодо обов`язкової наявності протоколу випробування з позитивними висновками за РМ 081/39.434-2014 для участі в закупівлях побутових лічильників газу з використанням електронної системи «ProZorro», призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання та були б неможливими за умов існування значної конкуренції, наведене є порушенням, яке передбачене пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу в межах відповідних територій.
За ці порушення, які зазначені у пункті 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р, на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» накладено штраф у розмірі 15 633 956 грн 00 коп.
Листом від 12.01.2021 №128-16.13/08-315 копію рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19 направлено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз». Цей лист 18.01.2021 вручений відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0303504562398.
Згідно з частиною 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Отже, строк для добровільної сплати штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19, сплив 18.03.2021.
Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення органу Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» подало позов до Господарського суду міста Києва про скасування рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/3449/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 та постановою Верховного Суду від 29.07.2025, в задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відмовлено повністю.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19 є обов`язковим до виконання.
Частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Матеріалами справи підтверджується, що доказів сплати відповідачем у добровільному порядку штрафу у розмірі 15 633 956 грн 00 коп. до 18.03.2021 включно суду не надано.
Нарахування пені за прострочення сплати штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19, зупинялось з 09.03.2021 до 12.12.2024 (розгляд справи №910/3449/21 в суді першої інстанції), з 30.01.2025 до 20.03.2025 (розгляд справи №910/3449/21 в суді апеляційної інстанції), з 05.05.2025 до 29.07.2025 (розгляд справи №910/3449/21 в суді касаційної інстанції).
Позивачем нараховано пеню за загальний період з 13.12.2024 до 29.01.2025, з 21.03.2025 до 04.05.2025, з 30.07.2025 до 19.09.2025, що становить 34 003 854 грн 30 коп. Враховуючи положення частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», згідно з якими розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, позивач просить стягнути пеню у розмірі 15 633 956 грн 00 коп., тобто в межах суми штрафу.
Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України визначено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у ній.
Статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції (стаття 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).
Приписами статті 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах законності, гласності, захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Статтею 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем є вчинення суб`єктом господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище, дій, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.
Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, у тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про накладення штрафу.
Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання - юридичних осіб, фізичних осіб (частина 1 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
За змістом статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі.
Частиною 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.
Згідно з частиною 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.
Частиною 13 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону, за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.
Як встановлено судом, рішенням Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19 визнано, що Група суб`єктів господарювання в особі Акціонерного товариства «Вінницягаз», Акціонерного товариства «Волиньгаз», Акціонерного товариства «Житомиргаз», Акціонерного товариства «Закарпатгаз», Акціонерного товариства «Запоріжгаз», Акціонерного товариства «Київоблгаз», Акціонерного товариства «Дніпрогаз», Акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», Акціонерного товариства «Криворіжгаз», Акціонерного товариства «Миколаївгаз», Акціонерного товариства «Рівнегаз», Акціонерного товариства «Сумигаз», Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», Акціонерного товариства «Харківгаз», Акціонерного товариства «Харківміськгаз», Акціонерного товариства «Хмельницькгаз», Акціонерного товариства «Чернівцігаз», Акціонерного товариства «Чернігівгаз» протягом 2016– 2018 років, як особи які займали монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з розподілу природного газу в межах відповідних територій, вчинили дії, що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання та були б неможливими за умов існування значної конкуренції, що є порушенням, яке передбачене пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу в межах відповідних територій.
За ці порушення на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» накладено штраф у розмірі 15 633 956 грн 00 коп.
Відповідач оскаржив рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19 в судовому порядку. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/3449/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 та постановою Верховного Суду від 29.07.2025, відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз».
Отже, рішення Антимонопольного комітету України від 24.12.2020 №810-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №128-26.13/104-19 є чинним та обов`язковим до виконання.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем штрафу у розмірі 15 633 956 грн 00 коп. у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу, як то визначено частиною 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення сплати штрафу за період з 13.12.2024 до 29.01.2025, з 21.03.2025 до 04.05.2025, з 30.07.2025 до 19.09.2025 у сумі 34 003 854 грн 30 коп., (нарахування зупинялось з 09.03.2021 до 12.12.2024 (розгляд справи №910/3449/21 в суді першої інстанції), з 30.01.2025 до 20.03.2025 (розгляд справи №910/3449/21 в суді апеляційної інстанції), з 05.05.2025 до 29.07.2025 (розгляд справи №910/3449/21 в суді касаційної інстанції).
З урахуванням частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», якою передбачено, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, позивач заявив до стягнення 15 633 956 грн 00 коп. пені
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення пені колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, пов`язані з притягненням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом накладення штрафів та їх стягнення у судовому порядку органами Антимонопольного комітету України, не є господарськими (або цивільними) відносинами, оскільки в даному випадку орган Антимонопольного комітету не виступає як суб`єкт господарсько-правових (або цивільно-правових) відносин, а реалізує повноваження, встановлені законодавством про захист економічної конкуренції.
Нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.
Тобто, правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, виникли не з актів цивільного законодавства, а в результаті порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а саме вчинення порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу.
Пеня, яка нарахована позивачем, є видом відповідальності за несплату штрафу у строк, який встановлений Законом.
Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені у даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані Антимонопольним комітетом України на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції» та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.
Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір штрафу та пені (у разі їх правомірного нарахування). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/20661/16 та від 22.01.2019 у справі №915/304/18.
Спеціальним законом у спірних правовідносинах є Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та Закон України «Про захист економічної конкуренції». У спірних правовідносинах закон загальний не має переваги над спеціальним. Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначають спеціальний статус діяльності Антимонопольного комітету України, який обумовлюється спеціальними процесуальними засадами. Про перевагу законодавства про захист економічної конкуренції перед іншими законодавчими актами вказано також у пункті 8.7 постанови Верховного Суду від 08.01.2021 у справі №910/9166/19.
Враховуючи те, що заявлена до стягнення пеня є видом відповідальності за несплату штрафу у строк, її розмір не підлягає зменшенню, доводи відповідача щодо наявності підстав для її зменшення до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються.
Посилання апелянта на форс-мажорні обставини (військову агресію російської федерації проти України) та скрутний фінансово-господарський стан підприємства не є підставою для зменшення розміру пені, оскільки нарахування, застосовані на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошових зобов`язань за договорами. Введення в Україні воєнного стану та скрутне фінансове становище відповідача не звільняє останнього від обов`язку виконати рішення Антимонопольного комітету України у встановлений строк (сплатити штраф), а також виконати вимоги статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме сплатити пеню за прострочення сплати штрафу, який накладений рішенням Антимонопольного комітету України, оскільки рішення Антимонопольного комітету України є обов`язковим до виконання.
Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки обставинам, на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, колегія суддів зазначає, що зміст оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі. Суд першої інстанції надав оцінку клопотанню відповідача про зменшення пені. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності з положеннями частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Судові витрати
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ДНІПРОГАЗ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо у судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення, або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 11.06.2026.

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.В. Стефанів 

А.О. Кошля