Справа № 464/1879/26
пр.№ 1-кп/464/406/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 року м. Львів
Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141410000048 від 19.01.2026, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2025 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.03.2026 за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

ОСОБА_3 вчинив носіння, зберігання, придбання, та збут бойових припасів, вибухової речовин та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи їх наслідки, за невстановлених в ході проведення досудового розслідування обставин, у невстановлені слідством спосіб і час незаконно придбав тридцять патронів, кал. 5,45 мм., два магазини до автомату Калашникова моделі «АК-74», вибуховий пакет циліндричної форми, модернізований уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, а також пластичну вибухову речовину на основі гексогену, вагою 89,6 гр., які в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу з метою подальшого збуту.
У подальшому ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут вибухових пристроїв та бойових припасів на території Сихівського району м. Львова задля отримання матеріальної вигоди, 17.03.2026, близько 15:30 год., збув шляхом продажу особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_6 » особисті дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» за 15 000 грн. вказані вище тридцять патронів, кал. 5х45 мм., два магазини до автомату Калашникова моделі «АК-74», вибуховий пакет циліндричної форми, модернізований уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, а також пластичну вибухову речовину на основі гексогену, вагою 89,6 гр.
У подальшому, цього ж дня, у період часу з 16:30 год. до 17 год. 00 хв., у ході огляду місця події на ділянці місцевості за адресою: м.Львів, вул. Хоткевича, 36, особа зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_6 » видав працівникам поліції раніше придбані ним у ОСОБА_3 за 15000 грн. два магазини до автомату Калашникова моделі «АК-74», які відповідно до висновку експерта є складовими частинами військової, бойової, нарізної, автоматичної вогнепальної зброї; вибуховий пакет циліндричної форми, який відповідно до висновку експерта до категорії бойових припасів, вибухових пристроїв не відноситься, а відноситься до категорії піротехнічних виробів військового призначення; модернізований уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, відповідно до висновку експерта відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху; пластична речовина вагою 89,6 гр., відповідно до висновку експерта є сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену та придатний до виробництва вибуху у повному обсязі; тридцять патронів, кал. 5,45 мм, відповідно до висновку експерта є боєприпасами, призначені для стрільби із бойової, нарізної вогнепальної зброї, автоматів та кулеметів Калашникова, патрони промислового виробництва, придатні до стрільби.
Таким чином, органом досудового розслідування кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3 умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи їх наслідки, за невстановлених в ході проведення досудового розслідування обставин, у невстановлені слідством спосіб і час незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи: два предмети схожі на магазини до вогнепальної зброї; п`ять предметів схожих на планки для споряджання набоїв; корпус ручної гранати РГД-5; підривач типу УЗРГМ-2; а також дев`ятнадцять предметів візуально схожих на набої, які в подальшому незаконно переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав вказані предмети без передбаченого законом дозволу.
В подальшому 08.04.2026 в період часу з 10:07 по 12:36 год. в ході проведення працівниками поліції обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: два магазини, відповідно до висновку експерта являються компонентами вогнепальної нарізної зброї калібру 5,6мм, один із яких промислового виготовлення, а другий виготовлений саморобним способом; п`ять предметів схожих на планки для споряджання набоїв, які відповідно до висновку експерта являються патронними планками для пришвидшеного заряджання магазинів самозарядних карабінів Симонова (СКС) калібру 7,62х39мм, які являються аксесуарами до вогнепальної нарізної зброї; корпус гранати РГД-5, відповідно до висновку експерта являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; підривач типу УЗРГМ-2 відповідно до висновку експерта являється модернізований уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху та у конструкційному поєднані корпус гранати РГД-5 із запалом типу УЗРГМ -2 є осколковою наступальною ручною гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна до здійснення вибуху; а також дев`ятнадцять патронів кільцевого запалювання калібру 5,6мм, які відповідно до висновку експерта являються боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї, які ОСОБА_3 за вищеописаних обставин незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи та в невстановлений слідством спосіб та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, органом досудового розслідування кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю. Надав показання про те, що він у 2023 проходив військову службу на сході України де виявив бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, зокрема магазини із набоями, до вогнепальної нарізної зброї, корпус до гранати, підривач, патрони, ними заволодів, та переніс за місцем проживання. У березні 2026 до нього зателефонував незнайомий чоловік, та вказав, що має намір придбати бойові припаси, гранату та вибуховий пристрій. На що він погодився, та вказав, що готовий продати такі речі за 15000 грн., що зробив. Отримані кошти передав матері. В подальшому, в нього вдома працівниками поліції проведено обшук та було виявлено та вилучено два магазини до вогнепальної зброї, планки для спорядження набоїв, корпус до гранати, підривач, та набої, котрі зберігав вдома без будь-якої мети. На даний час надзвичайно шкодує про вчинене, щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро та соромно за скоєне, просить суворо не карати. З матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просить здійснювати спрощений порядок дослідження доказів. Позовні вимоги визнає повністю.
Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення спрощеного порядку дослідження доказів підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. 
При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, а також ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 суд враховує наступне.
Диспозиція ч.1 ст. 263 КК України визначає злочином носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу .
Відповідно до п. 2, 3 Постанови ПВСУ №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» питання про відповідальність за незаконні діяння зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, радіоактивними матеріалами осіб, які ними користуються у зв`язку зі службовою діяльністю, вирішуються з урахуванням нормативних актів (інструкцій, правил, наказів тощо), що регулюють порядок поводження з цими предметами. Судам слід мати на увазі, що основною характерною ознакою зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв та радіоактивних матеріалів є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища. Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом. 
В силу п. 11, 12, 16 вищевказаної постанови під незаконним зберіганням бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу, незаконним носінням є умисні, вчиненими без передбаченого законом дозволу дії по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо),  незаконним придбанням таких речей слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо. Незаконний збут бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв полягає в умисній передачі їх іншій особі поза встановленим порядком шляхом продажу, обміну, дарування, сплати боргу тощо.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , у невстановлені спосіб і час незаконно придбав тридцять патронів, кал. 5,45 мм., два магазини до автомату Калашникова моделі «АК-74», вибуховий пакет циліндричної форми, модернізований уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, а також пластичну вибухову речовину на основі гексогену, вагою 89,6 гр., два магазини до вогнепальної зброї; п`ять планок для споряджання набоїв; корпус ручної гранати РГД-5; підривач типу УЗРГМ-2; а також дев`ятнадцять набої, де, два магазини згідно висновку експерта являються компонентами вогнепальної нарізної зброї калібру 5,6мм, один із яких промислового виготовлення, а другий виготовлений саморобним способом; п`ять предметів схожих на планки для споряджання набоїв, які відповідно до висновку експерта являються патронними планками для пришвидшеного заряджання магазинів самозарядних карабінів Симонова (СКС) калібру 7,62х39мм, які являються аксесуарами до вогнепальної нарізної зброї; корпус гранати РГД-5, відповідно до висновку експерта являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; підривач типу УЗРГМ-2 відповідно до висновку експерта являється модернізований уніфікований запал до ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху та у конструкційному поєднані корпус гранати РГД-5 із запалом типу УЗРГМ -2 є осколковою наступальною ручною гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна до здійснення вибуху; а також дев`ятнадцять патронів кільцевого запалювання калібру 5,6мм, які відповідно до висновку експерта являються боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї, які перемістив та в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу та частину збув шляхом продажу, тим самим поза встановленим порядком, тобто незаконно набув, володів, перемістив та передав іншій особі шляхом продажу.
За наведених обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, оскільки останній вчинив носіння, зберігання, придбання, та збут бойових припасів, вибухової речовин та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7(зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
У зв`язку із цим, при призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з яким, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно ст. 35 КК України передбачено, що повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 71 КК України вбачається, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Частино 3 ст. 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, є тяжким злочином.
Суд, при вивченні особи обвинуваченого, встановив, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, українець, громадянин України, неодружений, не працює, з професійно-технічною освітою, на обліках у КНП ЛОР «ЛОКПД» та КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 25.06.2025 вироком Сихівського районного суду міста Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яким останньому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, 03.03.2026 вироком Сихівського районного суду міста Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України суд визнає – визнання вини, а також обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання – вчинення злочину особою повторно.
При визначенні виду покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, за двох епізодів, до кримінальної відповідальності притягується неперше після засудження його до покарання у виді позбавлення волі, має постійне місце проживання, не працює, визнав вину, не оспорював фактичних обставин у справі, а тому, при безальтернативності виду покарання прийшов до переконання про призначення покарання в межах санкції передбаченої ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі у мінімальній межі – 3 роки.
Судом встановлено, що вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив після засудження його вироками Сихівського районного суду міста Львова від 25.06.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 гривень, та від 03.03.2026 за ст. 336 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
У зв`язку із чим слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком від 03.03.2026 у виді позбавлення волі.
Основне покарання у виді штрафу згідно вироку від 25.06.2025 складанню не підлягає і виконується самостійно.
Окрім цього встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2026 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту затримання, а саме з 08.04.2026, строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Строк тримання під вартою продовжено ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.06.2026 на 60 днів, а саме до 02.08.2026 включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. 
З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що суд прийшов до переконання про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у виді позбавлення волі, у строк його відбування необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08.04.2026.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 08 квітня 2026 року.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченій оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесені процесуальні витрати за проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.
Зокрема, 24.03.2026 у кримінальному провадженні експертом проведено експертизу зброї за спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» №СЕ-19/114-26/6848-Бл вартістю 1782,80 грн., 24.03.2026 – експертизу №СЕ-19/114-26/6847-Бл вартістю 1337,10 грн., 27.03.2026 – судову вибухово-технічну експертизу №СЕ-19/114-26/6849-ВТХ вартістю 4457 грн., 27.03.2026 – судову вибухово-технічну експертизу №СЕ-19/114-26/6850-ВТХ вартістю 4457 грн., 27.03.2026 – судову експертизу №СЕ-19/114-26/6851 вартістю 4457 грн., 05.05.2026 – судову вибухово-технічну експертизу №СЕ-19/114-26/8936-ВТХ вартістю 4813,6 грн.,20.04.2026 - судову експертизу зброї за спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» №СЕ-19/114-26/8932-БЛ вартістю 3850,88 грн., 22.04.2026 - судову експертизу зброї за спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» №СЕ-19/114-26/8934-БЛ вартістю 3850,88 грн.,
Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за залучення експертів у розмірі 29006, 26 грн.
Питання речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Встановлено, що речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано: пластичну вибухову речовину жовтого кольору вагою 85 грам, яку поміщено у спецпакет № АВ1 162072, підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням шляхом клеймування – 82 УЗРГМ-2, який поміщено у спецпакет № АВ1 162073, вибуховий пакет з наявним маркуванням барвником чорного кольору 51-676-83 який поміщено у спецпакет № АВ1 162071, два предмети схожі на магазини для набоїв, які поміщено у спецпакет № PSP 2256330, 30 предметів схожих на патрони калібру 5, 45, які поміщено у спецпакет № PSP1115733, 1 (одна) купюра номіналом 1000 грн із номером «АВ5415681» та маркуванням року «2019», 19 (дев`ятнадцять) предметів візуально захожих на набої, два предмети візуально схожі на магазини; п`ять предметів схожих на планки для спорядження набоїв, підривач типу «УЗРГМ-2», корпус гранати типу «РГД-5».
Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 24.03.2026 накладено арешт на пластичну вибухову речовину жовтого кольору вагою 85 грам, яку поміщено у спецпакет № АВ1 162072, підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням шляхом клеймування – 82 УЗРГМ-2, який поміщено у спецпакет № АВ1 162073, вибуховий пакет з наявним маркуванням барвником чорного кольору 51-676-83, який поміщено у спецпакет № АВ1 162071, два предмети схожі на магазини для набоїв, які поміщено у спецпакет № PSP 2256330, 30 предметів схожих на патрони калібру 5, 45, які поміщено у спецпакет № PSP1115733.
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від та 10.04.2026 накладено арешт на 1 (одну) купюру номіналом 1000 грн із номером « АВ5415681» та маркуванням року «2019», 19 (дев`ятнадцять) предметів візуально захожих на набої, два предмети візуально схожі на магазини; п`ять предметів схожих на планки для спорядження набоїв, підривач типу «УЗРГМ-2», корпус гранати типу «РГД-5».
На підставі викладеного, ч.1 ст. 263, 50, 71, 72 КК України, керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, 
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в носінні, зберіганні, придбанні, та збуті бойових припасів, вибухової речовин та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та 6 (шість) місяців частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.03.2026 у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. призначене вироком Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2025 виконувати самостійно.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 у строк відбування покарання зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку день за день з 08 квітня 2026 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 08 квітня 2026 року.
Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:
-пластичну вибухову речовину жовтого кольору вагою 85 грам, яку поміщено у спецпакет № АВ1 162072, підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням шляхом клеймування – 82 УЗРГМ-2, який поміщено у спецпакет № АВ1 162073, вибуховий пакет з наявним маркуванням барвником чорного кольору 51-676-83 який поміщено у спецпакет № АВ1 162071, два предмети схожі на магазини для набоїв, які поміщено у спецпакет № PSP 2256330, 30 предметів схожих на патрони калібру 5, 45, які поміщено у спецпакет № PSP1115733, 19 (дев`ятнадцять) предметів візуально захожих на набої, два предмети візуально схожі на магазини; п`ять предметів схожих на планки для спорядження набоїв, підривач типу «УЗРГМ-2», корпус гранати типу «РГД-5».– знищити;
-1 (одна) купюру номіналом 1000 грн із номером « АВ5415681» та маркуванням року «2019» - конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів у розмірі 29006, 26 (двадцять дев`ять тисяч шість) гривень 26 (двадцять шість) копійок.

Після набрання вироком законної сили зняти арешт з: пластичної вибухової речовини жовтого кольору вагою 85 грам, яку поміщено у спецпакет № АВ1 162072, підривача типу УЗРГМ-2 з маркуванням шляхом клеймування – 82 УЗРГМ-2, який поміщено у спецпакет № АВ1 162073, вибухового пакету з наявним маркуванням барвником чорного кольору 51-676-83, який поміщено у спецпакет № АВ1 162071, двох предметів схожих на магазини для набоїв, які поміщено у спецпакет № PSP 2256330, 30 предметів схожих на патрони калібру 5, 45, які поміщено у спецпакет № PSP1115733, 1 (одної) купюри номіналом 1000 грн із номером « АВ5415681» та маркуванням року «2019», 19 (дев`ятнадцяти) предметів візуально захожих на набої, двох предметів візуально схожих на магазини; п`ять предметів схожих на планки для спорядження набоїв, підривача типу «УЗРГМ-2», корпусу гранати типу «РГД-5».
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1