ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6480/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії 

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (далі відповідач), в якій позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Ухвалою від 09.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 08.06.2026 суд витребував докази.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у віці 24 роки був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації. Зазначає, що під час проходження військової служби позивач брав безпосередню участь у бойових діях та виконанні бойових (спеціальних) завдань, що підтверджується довідкою про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях. Вказує, що відповідно до витягу з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням отриманим під час захисту Батьківщини. Відтак, з метою реалізації права на одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Деякі питання реалізації експериментального проєкту щодо посилення соціального захисту військовослужбовців», позивач звернувся до відповідача із заявою. Однак, відповідачем не надано відповідь.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що метою постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 р. № 153 є запровадження експериментального проекту спрямованого на підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби. Вказує, що у відповідності до змісту правової конструкції правових норм п.4 постанови Кабінету Міністрів України “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” від 11 лютого 2025 р. № 153 відповідним правом на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень наділені виключно військовослужбовці, тобто виключно особи які проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Вважає, що вказана постанова Кабінету міністрів України не поширюється на громадян України, які за станом здоров`я визнані непридатними до військової служби, не можуть бути залучені до проходження військової служби, відповідно не проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України, та відповідно жодним чином не є здатними підвищити рівень укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби.
В продовження зазначає, що 08.09.2025 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2025 №256 солдата ОСОБА_1 , з 21 березня 2024 року зарахованого у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього гранатометника взводу охорони роти управління батальйону управління, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 вересня 2025 року № 247-РС з військової служби у відставку відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за підпунктом “б” (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку ), вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відтак, вважає незаконними, доводи позивача про застосування відносно позивача звільненого 08.09.2025 з військової служби за пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за підпунктом “б” (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) правових норм постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 № 153, які набрали чинності 13.02.2025, всупереч їх меті спрямованої виключно на підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби, зокрема, шляхом удосконалення механізму: залучення придатних за станом здоров`я громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби та підвищення мотивації військовослужбовців які проходять військову службу (громадян України придатних за станом здоров`я і віком до військової служби).
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії КЛ005242.
Відповідно до відомостей з військового квитка Серії НОМЕР_4 від 11.04.2018, позивач з 22.03.2022 зарахований в списки військової частини на підставі наказу №70 та 08.09.2025 виключений зі списків військової частини відповідно до наказу №256.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, конузії, каліцтва), виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 24.03.2024 №392/д/852 солдат ОСОБА_1 отримав 21.03.2024 вибухову травму. Вогнепальне осколкове сліпе поранення тильної поверхні лівої кисті з дефектом м`яких тканин, дефектом кісткової тканини ІІ, ІІІ п`ясних кісток. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення нижньої третини лівого передпліччя з вогнепальним багатоуламковим переломом нижньої третини лівої променевої АДРЕСА_3 осколкове сліпе поранення верхньої третини латеральної поверхні лівого плеча. Вогнепальне осколкове поранення нижньої третини латеральної поверхні правого плеча. Сторонні тіла металевої щільності. Акубаротравма. Двобічна сенсоневральна приглухуватість.
За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини. Поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час отримання поранення перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронижелет). Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 184/25/9326/В, дата прийняття рішення 24.09.2025, номер рішення 184/25/9326/Р ОСОБА_1 з 13.09.2025 встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва) захворювання або інші ушкодження здоров`я одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди.
Позивач звернувся до відповідача із заявою з метою реалізації права на одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Деякі питання реалізації експериментального проєкту щодо посилення соціального захисту військовослужбовців».
Листом від 04.11.2025 відповідач повідомив позивачу, що рішення про нарахування та виплату винагороди буде прийнято після отримання та верифікації повної інформації про сукупну кількість днів участі у бойових діях.
07.10.2025 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою з метою реалізації права на одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Деякі питання реалізації експериментального проєкту щодо посилення соціального захисту військовослужбовців».
Відповіді відповідачем не надано.
Відповідно довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 13.06.2026 №1902, видана військовою частиною НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_1 
- дійсно в період 21.03.2023 до 21.03.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій перебуваючи в н.п. Мар`їнка Покровського району, Донецької області.
Всього брав безпосередню участь в бойових діях 1 день.
Станом на 13.02.2025 за солдатом ОСОБА_1 випадків притягнення до кримінальної відповідальності не обліковано, випадків притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення не обліковано; дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни та строк дії яких не закінчився - не обліковано.
Військовослужбовець має захворювання, поранення (травму, контузію, каліцтво) одержане під час захисту Вітчизни. Підтвердження Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.03.2024 №392/д/852, в/ч НОМЕР_5 .
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо не призначення та невиплати йому одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 від 11.02.2025, як особі, яка була призвана на військову службу під час мобілізації та під час дії правового режиму воєнного стану у віці до 25 років, брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та проходила військову службу станом на момент набрання чинності Постановою №153 (13.02.2025) протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також Закон № 2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом частин першої, третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина чотирнадцята статті 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі також Закон № 2011-XII)).
За правилами частини другої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктом 2 Постанови № 153 затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.
Пунктом 3 Постанови № 153, у первинній редакції, установлено, що учасниками експериментального проекту є громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Отже, із аналізу норм Постанови № 153, у первинній редакції, тобто станом на час проходження позивачем військової служби, слідує, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн.
У свою чергу, військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, тобто станом на 13.02.2025, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином, одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн виплачується військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які станом на 13.02.2025 були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років, проходять службу, брали безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.
У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Водночас така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Доводи відповідача зводяться до того, що вказана постанова Кабінету Міністрів України не поширюється на громадян України, які за станом здоров`я визнані непридатними до військової служби, не можуть бути залучені до проходження військової служби, відповідно не проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України, та відповідно жодним чином не є здатними підвищити рівень укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби.
Суд критично розцінює таку позицію з урахуванням того, що Постанова № 153 містить положення про те, що винагорода виплачується тим військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Суд наголошує, що Постановою № 153 жодних застережень щодо причин звільнення з військової служби не визначено, відтак, такі доводи є безпідставними та необгрунтованими.
Натомість, Постанова № 153 містить положення про те, що винагорода виплачується тим військовослужбовцям, що проходили військову службу станом на дату набрання чинності цією постановою (станом на 13.02.2025).
Суд встановив, що відповідно до відомостей з військового квитка Серії НОМЕР_4 від 11.04.2018, позивач з 22.03.2022 зарахований в списки військової частини на підставі наказу №70 та 08.09.2025 виключений зі списків військової частини відповідно до наказу №256.
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Отже, станом на 13.02.2025 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , перебував у статусі військовослужбовця до 08.09.2025 року та набув право на виплату винагороди, встановленої Постановою № 153.
Як було встановлено вище, позивач у відповідності до абзацу другого пункту 4 Постанови № 153 у віці до 25 років проходив військову службу, брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій та у відповідності до абзацу четвертого пункту 4 Постанови № 153 та отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.
Відповідно довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 13.06.2026 №1902, видана військовою частиною НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_1 
- дійсно в період 21.03.2023 ПО 21.03.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій перебуваючи в н.п. Мар`їнка Покровського району, Донецької області.
Всього брав безпосередню участь в бойових діях 1 день.
Станом на 13.02.2025 за солдатом ОСОБА_1 випадків притягнення до кримінальної відповідальності не обліковано, випадків притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення не обліковано; дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни та строк дії яких не закінчився - не обліковано.
Військовослужбовець має захворювання, поранення (травму, контузію, каліцтво) одержане під час захисту Вітчизни. Підтвердження Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.03.2024 №392/д/852, в/ч НОМЕР_5 .
Також, відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 184/25/9326/В, дата прийняття рішення 24.09.2025, номер рішення 184/25/9326/Р ОСОБА_1 з 13.09.2025 встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва) захворювання або інші ушкодження здоров`я одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди.
Тобто, позивач був звільнений з військової служби з незалежних від нього обставин, а саме за станом здоров`я у зв`язку з наявністю інвалідності другої групи, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Більше того, Міністерством оборони України на виконання Постанови № 153 було прийнято окреме доручення № 5601/уд від 26.09.2025 року.
Пунктом 4 доручення № 5601/уд від 26.09.2025 року встановлено проводити виплату винагороди військовослужбовцям, які після 13.02.2025 були звільнені з військової служби та виключені зі списків особового складу військових частин (установ) і не отримали належну їм винагороду, шляхом внесення змін до наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу частини на підставі повідомлення (довідки) про проведення попередньої перевірки та оформлених належним чином підтверджуючих документів.
За таких обставин, суд вважає, що позивач відповідає умовам, визначеним Постановою № 153 для отримання одноразової грошової винагороди.
Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, а судом такі не встановлено.
Відтак, суд вважає, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” протиправною. 
З огляду на викладене вище, слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю. 
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.