УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

25 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 761/5941/17
адміністративне провадження № К/990/28741/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Єзерова А.А., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо проведення відрахування з пенсії ОСОБА_1 у розмірі 20% протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути ОСОБА_1 суму перерахованих коштів.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2018 позов задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.
18.03.2026 позивач подав заяву до Великої Палати Верховного Суду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (згідно штампу Верховного Суду), в якій просив:
- подовжити строк подачі заяви і прийняти її до розгляду;
- скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 у справі №761/5941/17;
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо самоуправного відрахування з пенсії пенсіонера-науковця ОСОБА_1 не встановленої судом переплати пенсії протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повернути ОСОБА_1 суму утриманих з пенсії коштів, а також компенсувати вимушено понесені ним на правову допомогу по справі №320/3569/24 витрати в сумі 10340,00 гривень.
На виконання ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими/виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 у справі №761/5941/17 передано до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно з частиною першою статті 362 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Статтею 363 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Так, відповідно до частини другої вказаної статті, з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили; 2) з підстав, визначених пунктами 2, 3 частини другої та частиною п`ятою статті 361 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Частиною третьою статті 362 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.
Відповідно до частини п`ятої статті 366 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного частиною другою статті 363 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведених правових норм, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами у разі подання заяви пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, якщо підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Згідно висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 04.11.2025 у справі №560/7432/20 основна відмінність між указаними строками полягає в тому, що строк, установлений частиною третьою статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України, на відміну від тридцятиденного строку, є остаточним і не може, відповідно до частини третьої статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України, бути поновлений навіть у випадках існування поважних причин його пропуску.
Така умова перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами служить для забезпечення стабільності правових відносин, урегульованих судовим рішенням, оскільки обмеження права звернутися із такою заявою трирічним строком, запобігає ситуаціям, коли судове рішення може бути поставлене під сумнів через невизначено довгий період часу. Це правило також обмежує і дискреційні повноваження суду поновлювати процесуальні строки, на свій розсуд, у випадках, коли від моменту набрання судовим рішенням законної сили минуло три роки і правовідносини вже набули стабільного характеру.
Верховний Суд також звертає увагу, що про преклюзивність указаного строку свідчить і те, що у березні 2025 року Законом України від 18.10.2022 №2689-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» (у редакції Закону від 11.03.2025 № 4283-IX) були унесені зміни до частини третьої статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими законодавець установив єдине виключення із цього правила, а саме: трирічний строк може бути поновлений, зокрема, у разі перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
Інших випадків поновлення трирічного строку законодавець не визначив, що свідчить про імперативність установлених ним процесуальних обмежень.
Отже, на підставі викладеного, Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 за нововиявленими обставинами слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 звернувся з даною заявою 18.03.2026 (згідно штампу Верховного Суду), тобто пізніше трьох років з дня набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019, а відтак суд апеляційної інстанції правильно застосував положення частини п`ятої статті 366 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко
Суддя А.А. Єзеров
Суддя А.І. Рибачук