Справа № 161/21305/25 
Провадження № 2/161/2007/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

02 липня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Мазура Д.Г., 
за участі секретаря судового засідання – Дручок О.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачаОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Свій позов обгрунтовує тим, що 03 лютого 2016 року рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради №72-1 позивача визнано наймачем квартири АДРЕСА_1 .. Дана квартира є об?єктом державного житлового фонду Луцької міської ради.
Вподальшому, було прийнято рішення щодо дозволу житлово-комунальному підприємству №3 внести зміни в договір найму трикімнатної квартири АДРЕСА_1 житловою плошею 51,1 кв.м. з визнанням наймачем житлового приміщення та переоформленням особового рахунку на   ОСОБА_1 .
Також наймачем вишевказаної квартири була мати ОСОБА_10 , яка 01.07.2015 знята з реєстрації на постійне місце проживання с. Тертки Луцьки району Волинської області.
Вказує, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 .. 
Проте відповідачі хоч і зареєстровані у даній квартирі, проте там не проживали та не проживають, інтересу до вказаного житла не проявляють. Будь-яких перешкод ОСОБА_1 відповідачам у користуванні даним житлом не чинив. Ніяких домовленостей між ними про порядок користування житлом не було.
Департаментом соціальної політики Луцької міської ради було складено акт про фактичне проживання/не проживання у квартирі та встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають за вказаною адресою. 
На звернення позивача щодо зняття з реєстрації відповідачів, останні відмовлялися виконувати таку вимогу. На даний час позивач не підтримує з відповідачами зв`язок та йому не відоме їхнє місцезнаходження.
Таким чином, кількість зареєстрованих осіб впливає на вартість комунальних послуг, отримання субсидій та інших соціальних пільг для позивача.
З урахуванням вищевикладеного, позивач просив визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
20 жовтня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області матеріали цивільної справи було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
05 листопада 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загальному позовного провадження. 
26 лютого 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
06 квітня 2026 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області виправлено описку в ухвалі від 26 лютого 2026 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Луцької міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні при вирішенні спору покладалася на розсуд суду.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідачі повідомлялися про дату, час та місце судового засідання. Також дата судового засідання відображалась на веб-сайті Луцького міськрайонного суду Волинської в розділі список справ, призначених до розгляду. 
У зв`язку з тим, що судом вживалися заходи щодо виклику відповідачів, однак останні в судове засідання не з`явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, також відповідачі не скористалися своїм правом та не подавали до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 03.02.2016 рішенням №72-1 виконавчого комітету Луцької міської ради внесено зміни в договір найму трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та визначено наймачем житлового приміщення та переоформлення особового рахунку ОСОБА_1 .
Наймачем вищевказаної квартири була мати позивача ОСОБА_10 , яка була 01.07.2015 знята з реєстрації на постійне місце проживання с. Тертки Луцького району Волинської області.
Згідно Довідки №Ц432/19.7.21 від 04.07.2014 року вказано, що ОСОБА_1 не приватизував державне житло в місті Луцьку.
Довідками з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 2590 від 25.07.2016 та №29884 від 24.07.2018 вказано, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проживає вісім членів сім`ї, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 .
Квартира перебуває у комунальній власності, не приватизована.
Відповідно до відповіді №3/2334/58/04-20 від 18.06.2020 від Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області, що під час проведення обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_2 встановлено , що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 .. Також встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за цією адресою не проживають, а лише зареєстровані.
Також, згідно відповіді Луцького РУП ГУНП у Волинській області №3/3377/50/04-21 від 27.05.2021, в ході перевірки та опитування сусідів встанволено, що з 2010 року по даний час ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Також встановлено, що позивач звертався до Луцької міської ради для проведення обстеження та вкладення акту про не проживання за місцем реєстрації громадян: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
Відповідно за зверненням ОСОБА_1 29 вересня 2025 року складено акт №259 за участі свідків, котрі в письмовому вигляді підтвердили, той факт, що за адресою: АДРЕСА_2 не проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
В судому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_12 , яка підтвердила, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
Приймаючи до розгляду даний позов і вирішуючи спір, суд дотримувався принципу доступу до правосуддя, оскільки надмірний формалізм до форми та змісту позовної заяви порушує право особи, на доступ до правосуддя. Так, у справі Перез де Рада Каванілес до Іспанії від 28.10.1998 року (§49, заява № 28090/95) ЄСПЛ визнав, що фактично суворе застосування національними судами процесуального правила позбавило заявника права доступу до суду. При застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (§29 рішення ЄСПЛ у справі Вальчілі до Франції від 26.07.2007 року, заява № 35787/03).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Частинами 4, 5 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.
Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Як вбачається з положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
З цього слідує, що спірна квартира перебуває дотепер у комунальній власності, квартира не приватизована, не є власністю позивача. Право користування нею здійснюється за договором найму житла у відповідності до норми ЖК України.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23.09.1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Відповідно до положень ст. ст.16, 391, 386 ЦПК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він є наймачем нерухомого майна розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Відповідачі по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 більше 10 років не проживають за вищевказаною адресою, інтересу до вказаного житла не проявляють, будь-яких перешкод для користування житлом позивач не чинить.
За правилами ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У роз`ясненнях, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил норм процесуального закону щодо оцінки доказів.
Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.
Позовні вимоги позивача, направлені на позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, а тому можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.
Поважні причини відсутності відповідачів у вищезазначеному житловому приміщенні відсутні.
Таким чином, оскільки відповідачі понад шість місяців без поважних причин відсутні і не проживають у квартирі за місцем реєстрації, належним чином не здійснюють її утримання, а тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідачів, тому з відповідачів солідарно на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 3633,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 - 83, 258, 259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок судового збору, по 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач: ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Луцька міська рада (адреса місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, б. 19, ЄДРПОУ 34745204);
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 );
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 );
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_8 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 );
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_9 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 );

Дата складення повного тексту заочного рішення 02 липня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Д.Г. Мазур