П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/37427/25	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.
Дата і місце ухвалення: 06 січня 2026р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Тарновецький І.І.
суддів : Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі №420/37427/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо відмови у правильному обчисленні та перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 березня 2020 року, з урахуванням щорічної індексації за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки із застосуванням відповідних коефіцієнтів підвищення: 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115, а також з урахуванням збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що враховується при обчисленні пенсії. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, та у зв`язку з цим провести перерахунок і виплату пенсії, починаючи з 05 травня 2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтувало неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На думку відповідача, індексація пенсії позивача здійснювалася відповідно до вимог частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанов Кабінету Міністрів України, якими визначено порядок проведення індексації пенсій.
Апелянт вказував, що при проведенні індексації пенсій застосовується показник середньої заробітної плати по народному господарству за 2014– 2016 роки у розмірі 3764,40 грн, збільшений на встановлені законодавством коефіцієнти індексації, а розмір пенсії позивача відповідає вимогам чинного законодавства.
Крім того, відповідач зазначав, що питання призначення та перерахунку пенсії належать до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не вправі підміняти відповідний орган та самостійно визначати порядок проведення перерахунку пенсії. Також апелянт посилався на відсутність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок коштів Пенсійного фонду України.
З огляду на викладене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 30 квітня 2020 року.
При призначенні пенсії позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017– 2019 роки, у розмірі 7763,17 грн відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058-IV.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо проведення належного перерахунку та індексації пенсії.
Листом №22107-20846/З-02/8-1500/25 від 07 серпня 2025 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV та постанов Кабінету Міністрів України при проведенні індексації пенсій застосовується показник середньомісячної заробітної плати по народному господарству за 2014– 2016 роки у розмірі 3764,40 грн, збільшений на відповідні коефіцієнти індексації.
Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив індексацію її пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки, який враховувався при призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. Суд зазначив, що при проведенні індексації пенсії позивача підлягав застосуванню саме той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який був використаний під час призначення пенсії позивачу, а саме показник за 2017– 2019 роки у розмірі 7763,17 грн. Суд дійшов висновку, що положення пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, у частині застосування показника середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року не узгоджуються з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, а тому підлягають застосуванню лише в частині, що не суперечить закону. Суд першої інстанції також врахував правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 у справі №620/7211/24, від 28.01.2025 у справах №440/4663/24 та №120/1483/24, а також від 16.04.2025 у справі №200/5836/24, та дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо проведення індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017– 2019 роки у розмірах 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115. У зв`язку з цим суд визнав протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язав останнього здійснити індексацію, перерахунок і виплату пенсії позивачу, починаючи з 05 травня 2025 року.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV) для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються в межах бюджету Пенсійного фонду України за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі – Закон №1282-XII).
Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Положеннями статей 4 та 6 Закону №1282-XII передбачено, що економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення є перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотків.
Ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).
Таким чином, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема пенсії, яка має систематичний характер, а тому є складовою механізму підтримання купівельної спроможності пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначено статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі – Закон №2017-III), відповідно до якої законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-III).
У зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсій та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» №2040-ІХ, яким частину п`яту статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII у редакції Закону №2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
За правилами частини другої статті 9 Закону №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок пенсій та на виконання вимог статті 42 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України постановою від 20.02.2019 №124 затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок №124), яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожний наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного в попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку №124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
К=((ЗСЦ+ЗСЗ) Ч 50% / 100%) + 1,
де:
ЗСЦ – показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ – показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп(1) : Псзп(2) Ч 100% – 100%,
де:
Псзп(1) – показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп(2) – показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому у разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення враховується наявний показник заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону №1058-IV, для забезпечення сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання підтримувати купівельну спроможність населення в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням уніфікованого механізму збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення пенсії. Зазначений показник не є сталим та підлягає щорічному коригуванню відповідно до законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 установлено, що з 01.03.2021 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 визначено, що з 01.03.2022 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
Пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 2023 рік було зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Водночас пунктом 8 розділу «Прикінцеві положення» зазначеного Закону встановлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовується у порядку, на умовах та у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 24.02.2023 №168, пунктом 1 якої встановлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
У подальшому Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23.02.2024 №185, пунктом 1 якої встановлено, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» установлено, що з 01.03.2025 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115.
Таким чином, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №127, №118, №168, №185 та №209 індексація пенсій проводиться згідно з Порядком №124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, визначеного станом на 01.10.2017, на відповідні коефіцієнти збільшення.
Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що положення Порядку №124 не повною мірою узгоджуються з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який підлягає збільшенню на відповідні коефіцієнти.
Так, частина друга статті 42 Закону №1058-IV передбачає збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Натомість пункт 5 Порядку №124 передбачає збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, визначеного станом на 01.10.2017.
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, на принципах законодавчого визначення умов і порядку його здійснення та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу і розміру заробітної плати (доходу).
Принцип законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів пенсійних правовідносин. Умови, права та обов`язки учасників системи пенсійного страхування встановлюються виключно законом, що забезпечує правову визначеність та унеможливлює свавільне регулювання відповідних відносин.
Вказаний принцип також передбачає рівність прав і гарантій для всіх осіб незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу, прозорість порядку обчислення страхового стажу, визначення розміру пенсійних виплат та інших складових пенсійного забезпечення. Крім того, він спрямований на забезпечення соціальної справедливості шляхом справедливого розподілу пенсійних коштів між усіма учасниками системи з урахуванням сплачених внесків та тривалості страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та стимулювання участі громадян у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Зазначений принцип передбачає, що розмір пенсії перебуває у прямій залежності від тривалості страхового стажу та величини заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Відтак особи, які мають триваліший страховий стаж та більший розмір заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески, набувають право на вищий рівень пенсійного забезпечення.
Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на формування прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи, яка забезпечує безпосередній зв`язок між розміром сплачених страхових внесків та рівнем пенсійного забезпечення особи.
Отже, абзаци перший та другий пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися у взаємозв`язку з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який був врахований при призначенні пенсії.
В іншому випадку, відповідно до частини третьої статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі встановлення його невідповідності Конституції України, закону України чи міжнародному договору кореспондує принципу верховенства права.
При цьому дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ нормативного регулювання, яке відповідає критерію «якості закону».
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції України та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду, такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні нормативні акти) не підлягають застосуванню навіть у випадку збереження ними чинності (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №913/204/18 та від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).
У разі суперечності норм підзаконного нормативно-правового акта нормам закону застосуванню підлягають норми закону як акта вищої юридичної сили.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020– 2023 роках відповідно до Закону №1058-IV, у зв`язку зі щорічною індексацією збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону №1058-IV. У спірних правовідносинах такий показник становить 7763,17 грн.
Застосуванню також підлягають положення постанов Кабінету Міністрів України: від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».
Порядок №124 підлягає застосуванню лише в частині, що не суперечить положенням Закону №1058-IV.
З огляду на принцип пріоритетності закону над підзаконним нормативно-правовим актом колегія суддів дійшла висновку, що положення пункту 5 Порядку №124 у частині визначення показника середньої заробітної плати станом на 01.10.2017 не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, оскільки суперечать частині другій статті 42 Закону №1058-IV.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 18.02.2025 у справі №160/15379/24 та від 20.02.2025 у справі №560/12058/24.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, колегія суддів також вважає безпідставними.
У спірних правовідносинах відповідач не наділений правом вибору між кількома правомірними варіантами поведінки, а зобов`язаний діяти відповідно до вимог частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За таких обставин покладення судом на відповідача обов`язку здійснити перерахунок пенсії у спосіб, визначений законом, не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо безпідставності стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі. Отже, суд першої інстанції правомірно вирішив питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що ця справа правомірно віднесена судом першої інстанції до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук