ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
09 червня 2026 року
м. Харків
справа № 643/10904/25
провадження № 22-ц/818/2190/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Пилипчук Н.П., Савенка М.Є.,
Учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Барських Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року в складі судді Сугачової О.О.,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року КП «Харківські теплові мережі» звернулись до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 67927,62 грн, з яких: вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 01.07.2021 по 01.05.2025 в сумі 66 342,00 грн; абонентська плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 01.12.2021 по 31.05.2025 в сумі 698,02 грн; послуги ВБС за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 01.07.2021 по 31.05.2025 в сумі 887,60 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачка на підставі Договору купівлі-продажу № 791 від 15.03.2016 є власницею нежитлових приміщень загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 . Зазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Система опалення зазначеного приміщення є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому. Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання – протягом року. Факт споживання відповідачкою теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами про підключення та відключення опалення, актами готовності до опалювального періоду, а також відомостями обліку споживання теплової енергії. Відповідачка не уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані нежитлові приміщення відповідачки. На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkоv.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений Договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Відсутність письмового договору між відповідачкою та КП «Харківські теплові мережі» не є підставою для несплати заборгованості за спожиту теплову енергію. Таким чином, з 01.12.2021 по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 , власницею яких є відповідачка, укладений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830. Відповідачка не сплачує рахунки, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту теплову енергію по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 01.07.2021 по 01.05.2025 в сумі 66 342,00 грн. Також, абонентська плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 01.12.2021 по 31.05.2025 складає 698,02 грн, а послуги ВБС за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по нежитловим приміщенням загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 01.07.2021 по 31.05.2025 складають 887,60 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 67 927,62 грн. 
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року позов КП «ХТМ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання на загальну суму 67 927,62 грн, судовий збір 3028,00 грн.
Рішення мотивовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, отже з урахуванням того, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 67 927,62 грн.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи просив рішення скасувати, та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Суд дійшов помилкового висновку про доведеність позову, оскільки відповідач з 01.07.2021 року та по теперішній час не є споживачем теплової енергії та не має правовідносин з Позивачем. Зазначає що у цокольних приміщення, належних відповідачу на праві власності відсутні будь-які пристрої , установки чи інше обладнання яке підпадає під категорію теплоспоживчих. Крім того відповідач зазначає що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема порушено порядок належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи що й призвело до ухвалення незаконного й необґрунтованого рішення суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ухвалою судді Салтівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року було відкрито провадження у дійсній справі та розгляд справи призначений до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб (а.с.61).
Згідно відмітки на поштовому конверті копія згаданої ухвали судді Салтівського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року позовної заяви з додатками судом не були вручені відповідачу (а.с.64) У справі також відсутні відомості, що суд повторно надсилав згадані документи (копію позову з додатками та копію ухвали суду від 15 липня 2025 року про відкриття провадження у справі) на адресу відповідача до ухвалення рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року по суті розглянутого судом спору, яке є предметом апеляційної скарги, що наразі переглядається судом апеляційної інстанції. В матеріалах справи містяться поштові конверт повернутий до суду першої інстанції, копія ухвали про відкриття провадження у справі, адресований відповідачам з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.64).
Зазначене свідчить про те, що відповідач не був повідомлений про існування щодо нього судової справи. Водночас відповідно до вимог діючого ЦПК зазначене не є самостійною та обов`язковою підставою для скасування рішення суду та має бути враховано судом апеляційної інстанції, як підстава для вирішення клопотань відповідача про застосування строку позовної давності, залучення нових доказів, призначення експертизи та допит свідків. 
Апеляційна скарга містить посилання на необхідність долучення до матеріалів справи акту обстеження належних відповідачу нежитлових приміщень на предмет відсутності в них теплового навантаження від 13.04.2021, проте зазначений акт суду апеляційної інстанції разом з клопотанням про його долучення наданий не був. 
Тому перегляд справи здійснюється у межах доказів що були надані суду першої інстанції. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що КП «ХТМ» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій.
Метою діяльності Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" є задоволення потреб населення м. Харкова, державних, кооперативних, суспільних, приватних підприємств і організацій у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємств, забезпечення інтересів його працівників та задоволення їх економічних і соціальних потреб.
Відповідач ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу № 791 від 15.03.2016 є власницею нежитлових приміщень цокольного поверху № 4, № 5, № 5а, № 5б, загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 12.06.2007 та копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.12-13).
Зазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Система опалення зазначеного приміщення є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.
Даними актів № 175/11334 від 06.05.2021, № 175/14049 від 19.09.2022, № 175/48 від 15.05.2023, № 175/1258 від 14.05.2024, № 175/14049 від 19.09.2022 про готовність до опалювального періоду об`єкта за адресою АДРЕСА_1 та даними актами №175/27395 від 03.03.2022, №175/33403 від 24.10.2022, №175/35362 від 06.04.202, №175/1352 від 25.10.2023,№175/3437 від 26.03.2024, №175/3536 від 23.10.2024, №175/5745 від 15.04.2025 про підключення та відключення опалення будинку АДРЕСА_1 на початку та наприкінці опалюваного сезону 2021-2025 підтверджується факт надання КП Харківські теплові мережі послуг з теплопостачання до зазначеного будинку. (а.с.35-43зворот).
Додатком до акту підключення/відключення споживача є перелік споживачів розташованих у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 підключених до єдиної системи опалення житлового будинку, зі змісту якого вбачається що серед стаких споживачів є саме Агенство нерухомості ФО ОСОБА_1 , номер особового рахунку НОМЕР_1 .(а.с.44-47)
За змістом акту від 13.04.2021 року кладеного представниками КП «Харківські теплові мережі», у присутності ОСОБА_1 за результатами обстеження системи теплоспоживання об`єкту, встановлено, що 31,00 кв.мнежитлових приміщень дев`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , цокольного поверху №4,5,5а,5б що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року №791, використовуються під Агенство нерухомості. Вхід в приміщення окремий з вулиці. За даними технічного паспорту, виготовленого ТОВ БП Експерт станом на 16.08.2019 року, інвентаризаційна справа №5695/2019, рік забудови 1972, площа нежитлових приміщень 31,0 кв.м, об`єм 79 куб.м, висота 2,55 м. Заглиблення в грунт немає. Дані нежитлові приміщення розташовані в тепловому контурі житлового будинку з загальним внутрішньо будинковими комунікаціями, система опалення єдина з внутрішньо будинковою системою опалення житлового будинку. Над нежитловими приміщеннями розташовані квартири, ліворуч розташований підвал, праворуч розташовані опалювальні нежитлові приміщення. Через нежитлові приміщення на житлові квартири проходять, вертикальні трубопроводи діаметром 2 мм кількості 2 штук. Система гарячого водопостачання відсутня, відсутній трубопровід централізованого гарячого водопостачання. На момент обстеження споживачем не надано розрахунок теплового навантаження, технічний паспорт на нежитлові приміщення. Комісією надано припис про необхідність відповідно до вимог п. 4 «Правил користування теплової енергії», затвердженого постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 укласти договір купівлі-продажу теплоенергії на потреби опалення протягом 30 днів, надати розрахунок теплового навантаження на опалення займаних нежитлових приміщень для узгодження з Центром контролю за об`єктами теплопостачання КП «ХТМ» термін 30 днів. Попереджено, що у разі невиконання припису, КП «ХТМ» буде виконано розрахунок теплового навантаження на опалення згідно даного акту обстеження, для виконання нарахувань за теплову енергію спожиту без правових підстав.
31.10.2021 на офіційному сайті КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір), що встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу, та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
На підставі частини 5 статті 13 Закону України 'Про житлово-комунальні послуги, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023), на офіційному сайті КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Даний договір укладався сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Таким чином, з 01.12.2021 по нежитловим приміщенням загальною площею 31,00 кв.мнежитлових приміщень дев`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 , цокольного поверху №4,5,5а,5б що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року №791, укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку нарахувань з липня 2021 року по травень 2025 року нараховано по особовому рахунку № НОМЕР_1 за липень 2021 – 9,76893 Гкал на суму 15480,70 грн (проведено перерахунок з жовтня 2018 по квітень 2021 року), за жовтень 2021 – 0,03876 Гкал на суму 61,34 грн, за листопад 2021 – 0,27287 Гкал на суму 431,86 грн, за грудень 2021 – 0,23707 Гкал на суму 408,57 грн, за грудень 2021 (проведено перерахунок згідно ПКМУ№1209 від 10.11.2021 року) – 0,36657 Гкал на суму 1362,19 грн, за січень 2022 – 0,64284 Гкал на суму 2767,91 грн, за лютий 2022 – 0,59084 Гкал на суму3251,00 грн, за березень 2022 – 0,56907 Гкал на суму3131,22 грн, за червень 2022 – 0,017 Гкал на суму 298,92 грн, за листопад 2022 – 0,04419 на суму 243,14 грн, за грудень 2022 – 0,51643 Гкал на суму 2841,58 грн, за січень 2023 – 0,58215 Гкал на суму 3203,20 грн, за лютий 2023 – 0,76661 Гкал на суму 4218,16 грн, за березень 2023 – 0,6096 Гкал на суму 3354,23, за квітень 2023 – 0,27515 Гкал на суму 1513,97 грн, за жовтень 2023 – 0,06023 Гкал на суму410,05 грн, за листопад 2023 – 0,17606 Гкал на суму 776,31 грн, за грудень 2023 – 0,43946 Гкал на суму 2112,28 грн, за січень 2024 – 0,45997 Гкал на суму 2164,20 грн, за лютий 2024 – 0,46424 Гкал на суму 2140,34 грн, за березень 2024 – 0,48406 Гкал на суму 2035,17 грн, за квітень 2024 – 0,09842 Гкал на суму 384,99 грн, за жовтень 2024 – 0,06326 Гкал на суму304,13 грн, за листопад 2024 – 0,278037 Гкал на суму 1350,08 грн, за грудень 2024 – 0,48847 Гкал на суму 2394,32 грн, за січень 2025 – 0,56017 Гкал на суму 2907,64 грн,за лютий 2025 – 0,61136 Гкал на суму322,60, за березень 2025 – 0,52224 Гкал на суму 2814,52 грн, за квітень 2025 – 0,28521 Гкал на суму 1476,74 грн, за травень 2025 проведено перерахунок за 04,03,02 місяць 2025 року, всього: -0,02295 Гкал на -121,51 грн. (а.с.16-21)
Відповідно до відомостей обліку споживання теплової енергії на тепловому пункті по АДРЕСА_1 були зняті показання з приладу обліку SKS-3 ( а.с. 22-33).
Доказів оплати спожитої теплової енергії споживачем матеріали справи не містять.
Таким чином за період з 01.12.2021 по 31.05.2025 вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 49959,53 грн а також плата за абонентське обслуговування у розмірі 698,02 грн та послуги ВБС у розмірі 887,60 грн, а загальний розмір заборгованості за спожиту теплову енергію за період з липня 2021 року по травень 2025 в сумі 67927,62 грн.
25.06.2025 року КП «Харківські теплові мережі» направлено ОСОБА_1 претензію щодо обов`язку сплати заборгованості за використану теплову енергію станом на 01.06.2025 року в загальному розмірі 66342,00 грн, а також щодо обов`язку сплати за абонентське обслуговування у розмірі 698,02 грн та послуги ВБС у розмірі 887,60 грн. ( а.с. 13-15 зворот).
Правовідносини що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, законів України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005, «Про комерційний облік теплової енергії» № 2119-VIII від 22 червня 2017 року, постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», Методикою розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.22.2018 № 315, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 « Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води ».
Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно положення п. 20 ст.1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 тепловикористальна установка - комплекс обладнання (пристроїв), що використовує теплову енергію (теплоносій) для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання, технологічних або комунально-побутових потреб.
Відповідно п. 30 ст.1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Згідно п.п. 8, 9, 11 ст.3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з`єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволення потреб споживача відповідно до договору. Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Тепловикористальне обладнання – це комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб.
Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Закону України «Прожитлово-комунальніпослуги» співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Відповідно до п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 (надалі - Договір), виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно з п. 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п. 33 Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п. 34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
У п.23 зазначено, що у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.
Таким чином, незалежно від того чи використовувалося приміщення за цільовим призначенням чи з метою прибутку чи ні, чи фізична особа чи юридична особа, для споживачів теплової енергії застосовується тариф як для юридичних осіб.
Згідно приписів Методики розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.22.2018 № 315 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходять у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, о прокладені у цих приміщеннях, відповідно до п. 4 р. V Методики.
У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 (у відповідній редакції від 22.11.2018) Обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.
За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), розраховується за відповідною формулою.
За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач (індивідуальний споживач)- фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Статтею 1 Закону України « Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води»(далі - Порядок № 169).
Пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.
Відповідно до вимог пунктах 2, 4 – 6 ст. 4 Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119-VIII власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Оснащення приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії у випадках, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, здійснюється у кожному місці відгалуження систем опалення та водопостачання у приміщення. Встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, приладів - розподілювачів теплової енергії у квартирах, інших житлових і нежитлових приміщеннях, які на законних підставах від`єднанні від відповідних централізованих систем опалення та/або гарячого водопостачання, не обов`язкове. Встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, приладів - розподілювачів теплової енергії у приміщеннях (місцях) загального користування будівлі не обов`язкове.
Так, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач оплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги.
Зокрема, абонентська плата включає такі витрати: з укладення договору про надання комунальної послуги; з здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами; з нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги; з обслуговування та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших" функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо-будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Так, відповідно п. 30 Договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Абонентська плата нараховується щомісячно, у фіксованому розмірі, з розрахунку на один особовий рахунок з моменту укладання індивідуальних договорів, якщо рішенням органів місцевого самоврядування не зазначене інше. Відповідачу направлялися рахунки-фактури за абонентську плату.
Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наданими позивачем доказами, підтверджується, що Відповідач ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу № 791 від 15.03.2016 є власницею нежитлових приміщень цокольного поверху № 4, № 5, № 5а, № 5б, загальною площею 31,0 кв.м, які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Акти підключення та відключення до теплопостачання будинку в якому знаходяться нежитлові приміщення споживача є належними доказами надання позивачем послуг, адже ці акти свідчать про подачу теплопостачання до конкретного будинку.
Належне ОСОБА_1 нежитлове приміщення розташовані в тепловому контурі житлового будинку, система опалення єдина з системою опалення житлового будинку. Через приміщення проходять трубопроводи внутрішньо будинкових розподільчих трубопроводів централізованого опалення: горизонтальні та вертикальні. Централізоване гаряче водопостачання та внутрішня розводка трубопроводів системи гарячого водопостачання відсутні ( а.с. 34 зворот - 35).
Отже згідно наданих позивачем документів вбачається що система опалення споживача ОСОБА_1 єдина з системою опалення житлового будинку АДРЕСА_1 . На житловому будинку встановлено прилад обліку теплової енергії SKS-3, що враховує спожиту теплову енергію квартир житлового будинку та юридичних осіб. Розподіл теплової енергії між житловим будинком і нежитловими приміщеннями здійснюється згідно з пунктами 20 и 23 Правил користування тепловою енергією №1198, у споживачів які не мають приладів комерційного обліку обсяг споживчої теплової енергії визначається пропорційно тепловим навантаженням (окремо по житловій частині будинку та по кожному нежитловому приміщенню) з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Нарахування за спожиту теплову енергію споживачу ОСОБА_1 на особовий рахунок НОМЕР_1 проведені на підставі акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту від 13.04.2021року №ВНОТ/7476, та методики розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, з липня 2021 року по травень 2025 року. Сума нарахувань за вказаний період становить 67927,62 грн.(а.с.166)
Таким чином з наданого акту вбачається, що у житловому будинку встановлений загальнобудинковий прилад обліку тепла, а окремий прилад обліку тепла в належному відповідачці нежитловому приміщенні відсутній. Тому обсяг споживчої теплової енергії визначається відповідно до приписів Методики розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.22.2018 № 315 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитловим приміщенням, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань, які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням.
Оскільки позивачем доведено, що належне відповідачу приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком, теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення, та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплопостачання, обсяг споживання теплової енергії був визначений виходячи з показань будинкового лічильнику тепла та тепловим навантаження належних відповідачу нежитлових приміщень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення пощовних вимог.
Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ним не споживались, відповідачем не надано.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи що відповідачем не надано доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ним не споживались, а не висловлено заперечень щодо правильності зроблених розрахунків, не надано до суду контр розрахунку заборгованості відповідача, колегія судді вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду в цій частині та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального що привело або могло привести до неправильного вирішення справи по суті спору.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Барських Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:       О.Ю. Тичкова

Судді:         Н.П. Пилипчук

М.Є. Савенко