Справа № 486/441/26 
Провадження № 2-а/486/8/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року      м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Далматової Г.А розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача Тимченко Я.С., відповідач Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, представник відповідача Нофенко М.В.,

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2026 року ОСОБА_1 , який діяв через свого представника адвоката Тимченко Я.С., звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови інспектора СРПП відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Цимбала О.С. серії ЕНА № 6695463 від 20 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 1190 гривень.
Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 20 лютого 2026 року інспектором СРПП відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Цимбалом О.С. було винесено постанову серії ЕНА № 6695463, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1190 гривень.
Із змісту винесеної постанови вбачається, що позивач 20 лютого 2026 року о 13:36 годині у м. Південноукраїнську, рухаючись по проспекту Незалежності на автомобілі марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив п. 2.9.в ПДР України, керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. Головною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було визначено інспектором як розташування переднього номерного знаку не по центру, а з лівого боку транспортного засобу, що на думку працівника поліції є порушенням вимого Правил дорожнього руху.
Зазначає, що ні статтею 121-3 КУпАП, ні Правилами дорожнього руху, ні ДСТУ 4278:2019 «Знаки номерні транспортних засобів» не передбачена пряма заборона розміщення номерного знаку зліва на бампері авто.
Оскільки передній бампер транспортного засобу позивача Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , має конструктивні особливості, а саме: виробником не передбачено центрального подіуму (місця) для закріплення номерного знаку, номерний знак було закріплено з лівого боку бампера у спосіб, який є єдино можливим без втручання у конструкцію транспортного засобу, його пошкодження або внесення змін, не передбачених виробником. Зазначене відповідає принципу розумності та безпечної експлуатації транспортного засобу.
Державний номерний знак транспортного засобу: є чистим, не закритим сторонніми предметами; не пошкоджений; відповідає вимогам державних стандартів (ДСТУ); чітко ідентифікується візуально. Крім того, номерний знак коректно зчитується технічними засобами автоматичної фіксації правопорушень, що підтверджується фактом притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху, зокрема на підставі фото- та відеофіксації.
Фотоматеріали, що додаються до позову, підтверджують, що номерний знак є повністю придатним для ідентифікації транспортного засобу.
Метою вимог щодо номерних знаків є можливість ідентифікації транспортного засобу, а не формальне дотримання геометричного розташування за відсутності технічної можливості.
У даному випадку транспортний засіб ідентифікується безперешкодно; номерний знак читається як візуально, так і технічними засобами; будь-яка шкода публічним інтересам відсутня.
Отже, відсутній склад адміністративного правопорушення, а притягнення до відповідальності ґрунтується виключно на формальному та вибірковому тлумаченні норм права.
Транспортний засіб позивача неодноразово перетинав державний кордон України та експлуатувався на території таких країн як Чехія, Польща, Німеччина, Франція. Під час експлуатації транспортного засобу в інших державах жодних зауважень чи претензій щодо розташування номерного знаку не висловлювалося, що додатково підтверджує відсутність порушень загальновизнаних Правил дорожнього руху.
Вважає винесену постанову серії ЕНА № 6695463 від 20 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалами суду від 16 березня 2026 року представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про заміну відповідача у справі та відкладено розгляд справи на 25 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 25 березня 2026 року задоволено клопотання представника позивача та замінено неналежного відповідача у справі на належного відповідача – Головне управління Національної поліції в Миколаївській області та відкладено розгляд справи на 25 травня 2026 року. 
07 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що поліцейським СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Цимбалом О.С. було дотримано положень КУпАП під час складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.20 лютого 2026 року під час добового чергування, о 13:30 год. в Миколаївській області м. Південноукраїнськ по проспекту Незалежності був помічений транспортний засіб Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якого, в порушення п. 2.9.в ПДР України, передній номерний знак був закріплений у невстановленому місці. Вказаний транспортний засіб був зупинений працівниками поліції на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». У автомобіля, яким керував позивач, номерний знак, який належало встановити в передбачених за конструкцією місцях, відповідно до вимог ДСТУ 3650:2019, ДСТУ 4278:2004, а не з боку, як стверджує позивач. Враховуючи викладене, розміщення номерного знаку транспортного засобу не у місці, передбаченому його конструкцією, зокрема збоку, а не по осі симетрії (у центрі), є порушенням вимог п. 2.9.в та 30.2 Правил дорожнього руху України та положень ДСТУ 4278:2019. Зазначені норми прямо зобов?язують встановлювати номерні знаки у визначених місцях, що забезпечують їх належну видимість та ідентифікацію транспортного засобу. Самовільна зміна місця кріплення номерного знаку, у тому числі його встановлення збоку без передбачення конструкцією транспортного засобу, свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення. Отже, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.
Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Враховуючи положення ст. 9 КАС України, якими в адміністративному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 7 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Судом встановлено, що 20 лютого 2026 рокуінспектором СРПП відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Цимбалом О.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6695463, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1190 гривень.
Відповідно до вказаної постанови 20 лютого 2026 року близько 13:30 год. водій транспортного засобу марки Нісан, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , рухаючись по проспекту Незалежності в м. Південноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області, біля будинку, порушив вимоги п.2.9.в ПДР України, а саме, номерний знак вказаного транспортного засобу був закріплений у не встановленому на те місці, чим порушив п. 2.9.в Правил дорожнього руху (керування водієм транспортним засобом з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).
Згідно із п. 2.9.в Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Приписами статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, 20 лютого 2026 року о 13:30 год. по проспекту Незалежності в м. Південноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Пунктом 30 ПДР встановлені вимоги до номерних, розпізнавальних знаків, написів і позначень.
Приписами підпункту 30.2 пункту 30 ПДР передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.
Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Відповідно до підпункту 31.3 «в» пункту 31 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів.
Згідно з ч. 4 ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування»: кількість знаків на автотранспорті повинна становити два знаки.
Наведене в сукупності свідчить про те, що вимоги діючого законодавства містять заборону експлуатації автомобіля без номерних знаків, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.
При цьому, нормами чинного законодавства встановлено чітку вимогу щодо розміщення двох знаків спереду та ззаду автомобіля.
Пунктом 4.2 ч. 4 ДСТУ 4278:2019 встановлено, що знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником.
Також, п. 2 розділу VIII Вимог до номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом МВС України 02.03.2021 № 166, встановлено, що знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач стверджує, що номерний знак на автомобілі маркиNissan спереду розміщений зліва, у передбаченому виробником за конструкцією місці, на підтвердження чого надав копію світлини автомобіляNissan, державний номерний знак НОМЕР_2 . Інших документів (технічні характеристики автомобіля), які підтверджують, що саме зліва знаходиться конструкція, зазначена виробником, для розміщення номерного знака, позивачем не надано.
Водночас загальноприйняте розташування переднього номерного знака - по центру бампера.
У спростування доводів позову і підтвердження вини позивача, відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому перераховує норми чинного законодавства, якими керується посадова особа при винесенні постанови про адміністративне правопорушення. 
До відзиву на позовну заяву долучені файли з відеозаписами процедури розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, а також фотознімок переднього бамперу автомобіля, на якому ліворуч розміщений номерний знак.З відеозаписів також вбачається, що номерні знаки встановленого державного зразка на транспортному засобі були наявні, і ця обставина учасниками справи не оспорюється.
Пояснення сторони позивача, з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та безпідставності винесення оскаржуваної постанови ЕНА № 6695463 від 20 лютого 2026 року не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовуються наданими відповідачем відеозаписами.
За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідачем доведено на підставі належних та допустимих доказів, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, суд вважає, що обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають дійсності, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України).
Зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору не відшкодовуються.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне найменування відповідача: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, буд. 5, м. Миколаїв, 54001, ЄДРПОУ 40108735.

Суддя    Г.А.Далматова