ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.05.2026	Справа №910/14155/25	

За позовом	Київської міської ради	
до	1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті"	
 	2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті"	
 	3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс"	
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на 	
стороні відповідачів	Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз"	
про	стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 40 528 402,68 грн	
 	Суддя Бойко Р.В.	
 	секретар судового засідання Кучерява О.М.	
Представники учасників справи:	
від позивача:	Перепелицін К.М.	
від відповідача-1:	не з`явився	
від відповідача-2:	Золотарьова М.К.	
від відповідача-3:	Золотарьова М.К.	
від третьої особи:	не з`явився	
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2025 року Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті", Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс", в якому просить стягнути безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0155 га з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 по вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва за період з 01.01.2020 до 31.10.2025 у розмірі 40 528 402,68 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/14155/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 16.12.2025; визначено сторонам процесуальні строки на подачу заяв по суті спору.
08.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач-1 вказує, що ним було набуто право власності на спірні нежитлові приміщення 02.02.2017 у зв`язку з внесенням учасником ТОВ "Лагода-Лофт" таких об`єктів нерухомого майна в статутний капітал товариства. Натомість земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 пунктом 11 рішення Київської міської ради від 25.09.2003 №31/905 передавалась на 25 років в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" для реконструкції з розширенням існуючої будівлі під офісні приміщення, їх подальшої експлуатації та обслуговування на вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва. На підставі вказаного рішення між КМР та ТОВ "Будівельний Союз" укладено Договір оренди земельної ділянки від 26.02.2004 №82-6-00148 із строком оренди до 26.02.2029. Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2012 у справі №5011-38/13070-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2013, припинено правовідношення Київської міської ради та ТОВ "Будівельний Союз" за Договором оренди земельної ділянки від 26.02.2004 №82-6-00148. Відповідач-1 стверджує, що вказаним рішенням суду не припинено та/або не розірвано договір оренди земельної ділянки та зроблено висновок про перехід договірних прав та обов`язків до іншої юридичної особи, відмінної від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті". Посилаючись на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки - до 26.02.2029, відповідач-1 вважає, що договір діяв у період з 01.01.2020 по 31.10.2025. Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" вказує, що є власником окремих нежитлових приміщень на поверхах будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва, набуття права власності на які не породжує підстав для "автоматичного переходу" права користування на земельну ділянку відповідно до законодавства, в той час як наявність спільного бенефіціара у відповідачів не є підставою для покладення на них спільного обов`язку сплатити на користь Київської міської ради кошти у розмірі орендної плати за земельну ділянку, що становить 40 528 402,68 грн. Крім того, відповідач-1 вказує, що Законом України від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, внесено зміни до п. 69 підроз. 10 роз. ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, зокрема вказаний пункт доповнено пп. 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 01.03.2022 по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, місто Київ 24.02.2022 (код UA80000000000093317) віднесене до території активних бойових дій з 24.02.2022 по 30.04.2022, тому, на думку відповідача-1, орендарі земельних ділянок у місті Києві звільнені від сплати орендної плати за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року.
08.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач-2 зазначає, що 02.02.2017 за ТОВ "Люкс Ріелті" було зареєстровано право приватної власності на нежилі приміщення №2, №3, №4, №7, №9, №10а, №11, №13а) (літ. А), загальною площею 3 689,8 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 а, в результаті внесення ТОВ "Лагода-Лофт" внеску нерухомим майном до статутного капіталу ТОВ "Люкс Ріелті". 18.09 2017 на підставі про Протоколу №4 загальних зборів учасників ТОВ "Люкс Ріелті" від 18.09.2017 та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 18.09.2017 №18/09-2017 за ТОВ "Люкс Ріелті" було зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомого майна: - нежитлові приміщення (№2, №3, №4, № 7, № 9, №10а, №11, №13а (літ.А)) загальною площею 3 066,2 кв.м.; нежитлову будівлю (літ. Д) загальною площею 165 кв.м.: нежитлову будівлю (літ. В) загальною площею 114,3 кв.м. Відповідач-2 не заперечує той факт, що земельна ділянка площею 1,0155 га (кадастровий номер 8000000000:82:075:0027) на вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва була сформована станом на дату набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" права власності на об`єкти нерухомого майна, проте заперечує перехід у встановленому законодавством порядку до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" права користування даною земельною ділянкою, оскільки Договір оренди земельної ділянки від 26.02.2004 №82-6-00148 є чинним і діє до 26.02.2029, його не розірвано та не припинено у встановленому законодавством порядку. Відповідач-2 вважає, що нежитлові приміщення не є житловим будинком, будівлею або спорудою, а отже набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" права власності на такі нежитлові приміщення не може бути підставою для виникнення у нього обов`язку сплачувати плату за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати. Також відповідач-2 вказує, що кондиційні зобов`язання не є збитками, а відтак не передбачають можливості існування солідарного зобов`язання. Крім того, відповідач-2 вказує, що аналіз абз. 1 та 2 підпункту 69.14 ПКУ дає підстави для висновку, що для застосування вказаної пільги у 2022 році, тривалість ведення бойових дій на відповідній території не має правового значення, а користувачі земельних ділянок, зокрема юридичні особи, звільняються від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за весь період з 01.03.2022 до 31.12.2022.
08.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач-3 зазначає, що 30.01.2017 за ТОВ "Кубік Сервіс" в результаті укладення Договору про поділ майна, було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - на нежитлові приміщення з №1 по №35 групи приміщень (№14) (літ.А), загальною площею 1 042,3 кв.м. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" не заперечує той факт, що земельна ділянка площею 1,0155 га (кадастровий номер 8000000000:82:075:0027) на вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва була сформована станом на дату набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" права власності на підвал, проте заперечує перехід у встановленому законодавством порядку до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" права користування даною земельною ділянкою. Відповідач-3 також вважає, що Договір оренди земельної ділянки від 26.02.2004 №82-6-00148 є чинним, діє до 26.02.2029, його не розірвано та не припинено у встановленому законодавством порядку, тому відповідачем-3 не набуто прав та обов`язків за вказаним договором. Крім того, відповідач-3 вказує, що підвал (нежитлові приміщення з №1 по №35 групи приміщень (№14), (літ. А), загальною площею 1 042,3 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 а, не є житловим будинком, будівлею або спорудою, а отже набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" права власності на підвал не може бути підставою для виникнення у нього обов`язку сплачувати плату за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати. Також відповідач-3 вказує, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість, не є заходом відповідальності, а відтак між відповідачами не існує жодного солідарного обов`язку. Крім того, відповідач-3 вказує, що аналіз абз. 1 та 2 підпункту 69.14 ПКУ дає підстави для висновку, що для застосування вказаної пільги у 2022 році тривалість ведення бойових дій на відповідній території не має правового значення, а користувачі земельних ділянок, зокрема юридичні особи, звільняються від плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за весь період з 01.03.2022 до 31.12.2022.
12.12.2025 Київською міською радою сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2012 у справі №5011-38/13070- 2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2013, припинено правовідношення Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" за Договором оренди земельної ділянки від 26.02.2004 №82-6-00148. Позивач звертає увагу суду, що хоч відповідачі і стверджують, що право оренди за Договором оренди земельної ділянки від 26.02.2004 №82-6-00148 не припинено, а перейшло до іншої юридичної особи, проте до якої саме не зазначають. Позивач стверджує, що відповідачі використовують земельну ділянку, на якій розташовані належні їм об`єкти нерухомості без правовстановлюючих документів та державної реєстрації прав відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України. Щодо пільгового періоду на сплату орендної плати, то позивач, посилаючись на практику касаційного суду, вказує, що пільговий період застосовувався виключно до суб`єктів господарювання, у яких на момент настання цього періоду був укладений та чинний договір оренди земельної ділянки. Київська міська рада вважає, що до спірних правовідносин зі стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою взагалі не можуть бути застосовані норми Податкового кодексу України, оскільки особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 постановлено отримати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки; відкладено підготовче засідання на 20.01.2026.
18.12.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач-2 вказує, що на сьогодні Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 від 12.02.2004 (дата реєстрації 26.02.2024, № 82-6-0048) є чинним, оскільки: - цей договір не припинено з урахуванням підстав, передбачених ст.ст. 32, 33 Закону №161; - цей договір не припинено з урахуванням підстав, передбачених у п. 7.1. цього договору; - дані про орендаря земельної ділянки ТОВ "Будівельний Союз" містяться у витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку. При цьому відповідач-2, посилаючись на п. 2.2 вказаного договору оренди, вказує, що орендар має сплачувати орендну плату за земельну ділянку за період 2020-2025 роки у розмірі 1,5 відсотка від її нормативної грошової оцінки, а не за ставкою орендної плати за період 2020-2024 у розмірі 3%, та за 2025 – розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки. Проте Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" акцентує увагу на тому, що до нього не перейшли договірні права та обов`язки за чинним Договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 від 12.02.2004, а отже відповідач-2 не є орендарем за цим Договором.
16.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" сформовано в системі "Електронний суд" заяву про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-3.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів; зобов`язано сторін протягом 3 днів направити залученій третій особі копії заяв по суті спору; встановлено третій особі строк для надання пояснень по суті спору - 10 днів з моменту отримання ухвали суду; відкладено підготовче засідання на 12.02.2026.
21.01.2026 Київською міською радою сформовано в системі "Електронний суд" заяву, в якій позивач просить суд розглядати прохальну частину позовної заяви в наступній редакції:
1. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0155 га (кадастровий номер 8000000000:82:075:0027) на вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва за період з 01.01.2020 до 31.10.2025 у розмірі 17 720 455,43 грн;
2. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0155 га (кадастровий номер 8000000000:82:075:0027) на вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва за період з 01.01.2020 до 31.10.2025 у розмірі 17 203 357,70 грн;
3. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0155 га (кадастровий номер 8000000000:82:075:0027) на вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва за період з 01.01.2020 до 31.10.2025 у розмірі 5 604 589,55 грн.
09.02.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач-3 вказує, що станом на сьогодні, згідно з даними Державного земельного кадастру, орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 є ТОВ "Будівельний Союз". Відповідач-3 вважає, що у зв`язку переходом у липні 2012 року від ТОВ "Будівельний Союз" до ТОВ "Кармен-Інвест" права власності на все нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, переданій в оренду ТОВ "Будівельний Союз" згідно вказаного Договору оренди земельної ділянки від 12.02.2004, орендар - ТОВ "Будівельний Союз" міг вжити заходів до припинення даного Договору оренди земельної ділянки шляхом розірвання у встановленому Законом порядку, проте не вжив таких дій. Факт неприпинення даного договору оренди землі та юридичної чинності цього договору, на думку відповідача-3, підтверджує і Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000086792025 від 17.12.2025 щодо земельної ділянки площею 1,0115 га, кадастровий номер 8000000000:82:075:0027. У цьому витязі зазначено про наявність у ТОВ "Будівельний Союз" речового права щодо спірної земельної ділянки, а саме права її оренди строком дії 25 років. Відтак, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс", Договір оренди земельної ділянки від 12.02.2004 у період з 01.01.2020 по 31.10.2025 залишався юридично чинним, оскільки не був припинений у встановленому Законом України "Про оренду землі" порядку шляхом його розірвання, зокрема за рішенням суду. Також відповідач-3 вважає, що на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2012 по справі №5011-38/13070-2012 про припинення правовідношення Київської міської ради та ТОВ "Будівельний Союз" за Договором оренди земельної ділянки від 12.02.2004 Київська міська рада втратила як право на отримання від ТОВ "Будівельний Союз" орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0115 га (8000000000:82:075:0027), так і право на укладення нового договору оренди вказаної земельної ділянки з новим власником розташованого на ній нерухомого майна, допоки вказаний договір оренди земельної ділянки не буде припинений належним чином шляхом його розірвання, зокрема за рішенням суду. Відповідач-3 зазначає, що перехід права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:075:0027, за Договором оренди земельної ділянки від 12.02.2004 від ТОВ "Будівельний Союз" до ТОВ "Кармен-Інвест" в 2012 році не відбувся, оскільки Київською міською радою не приймалось відповідного рішення та не внесено змін до вказаного договору оренди шляхом укладення додаткової угоди та/або укладення нового договору оренди щодо вказаної земельної ділянки між Київською міською радою і ТОВ "Кармен-Інвест". В 2016 році ТОВ "Кармен-Інвест" передало право власності на об`єкт нерухомості (нежитлову споруду), розташований на вказаній земельній ділянці та придбаний у ТОВ "Будівельний Союз" (як внесок до статутного капіталу) у власність ТОВ "Лагода-Лофт" та ТОВ "Кубік Сервіс", на частину з яких в 2017 році набуло право власності також ТОВ "Люкс Ріелті". Оскільки на той момент у ТОВ "Кармен-Інвест" не було у встановленому законодавством порядку оформленого та належним чином зареєстрованого права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:075:0027, таке право оренди не могло перейти й до наступних власників об`єктів нерухомості розташованого на вказаній земельній ділянці, зокрема до відповідача-3. При цьому відповідач-3 звертає увагу суду, що в період до 2021 року положення статті 120 ЗК України не передбачали обов`язок для ТОВ "Кубік Сервіс" протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна звернутися до Київської міської ради із заявою про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. Відповідач-3 вважає, що у нього може виникнути обов`язок укласти з Київською міською радою договір оренди земельної ділянкою площею 1,0155 га (кадастровий номер 8000000000:82:075:0027) та/або сплачувати орендну плату за вказану земельну ділянку виключно після припинення дії Договору оренди вказаної земельної ділянки від 12.02.2004. Разом із поясненнями Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи №910/14155/25 висновку науково-правової експертизи щодо спірних питань виникнення обов`язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку власниками розташованого на ній нерухомого майна Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 03.02.2026 року №126/08-е. Також відповідачем-3 було сформовано в системі "Електронний суд" заяву про залишення без руху заяви позивача від 21.01.2026, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" вважає, що Київська міська рада одночасно змінила підстави та предмет позову, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.
09.02.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач-2 вказує, що у даній справі не може бути застосовано положення п.п. 286.6. ст. 286 ПКУ, оскільки: 1) норма пп. 286.6. ст. 286 ПКУ поширюється на порядок справляння земельного податку; 2) земельний податок та орендна плата за землю є різними видами платежів у структурі плати за землю, порядок оплати яких регулюється різними нормами законодавства. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" не могло бути, у даному випадку, платником земельного податку, а отже бути власником земельної ділянки або постійним землекористувачем; 3) на сьогодні є чинним Договір оренди земельної ділянки від 12.02.2004; 4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" не має права власності саме на частку у спільній сумісній або спільній частковій власності у будівлі, а має право власності на об`єкт нерухомого майна, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на майно. Також відповідач-2 вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосована норма ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, оскільки: Договір оренди є чинним, його не розірвано у встановленому законодавством порядку, однак від ТОВ "Будівельний Союз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" право оренди земельної ділянки за Договором не переходило у встановленому законодавством порядку; - Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" не має права власності саме на частку у спільній сумісній або спільній частковій власності, а має право власності на об`єкт нерухомого майна, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на майно.
09.02.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про призначення у справі №910/14155/25 комплексної судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, проведення якої відповідач-1 просить суд доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 12.02.2026 прийнято заяву позивача, яка за своєю суттю є заявою про зміну предмету позову, до розгляду; встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на позов / пояснень з урахуванням прийнятої до розгляду заяви про зміну предмету позову - 15 днів; долучено висновок науково-правової експертизи до матеріалів справи; відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи, з огляду на відсутність підстав для призначення експертизи на даній стадії судового розгляду; відкладено підготовче засідання на 12.03.2026.
26.02.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" надійшов відзив на позов (з урахуванням зміни предмету позову), в якому відповідач-3, зокрема вказує, що спосіб припинення договору оренди земельної ділянки комунальної власності як "припинення правовідношення за договором оренди" не передбачений Законом України "Про оренду землі" та не може визнаватись належним способом захисту порушених прав орендаря відповідної земельної ділянки, оскільки не характеризується правовою визначеністю та призводить до існування одночасно двох взаємовиключних юридичних наслідків: 1) Київська міська рада втратила право на отримання від ТОВ "Будівельний Союз" орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 8000000000:82:075:0027; 2) сам Договір оренди вказаної земельної ділянки від 12.02.2004 залишився юридично чинним, тобто неприпиненим у встановленому Законом України "Про оренду землі" порядку, зокрема шляхом його розірвання за рішенням суду. Відповідач-3 вважає, що єдиною підставою сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею, кадастровий номер 8000000000:82:075:0027 (щодо якої досі є чинним Договір оренди земельної ділянки від 12.02.2004), для ТОВ "Люкс Ріелті", ТОВ "Кубік Сервіс" та ТОВ "Преміум Ріелті" має виступати укладений новий договір оренди вказаної земельної ділянки з Київською міською радою, що є неможливим до моменту, поки поточний Договір оренди земельної ділянки від 12.02.2004 не буде належним чином припинений шляхом його розірвання, як це передбачено положеннями Закону України "Про оренду землі".
26.02.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" надійшов відзив на позов (з урахуванням зміни предмету позову), в якому відповідач-1 вказує, що відсутні фактичні та нормативні підстави для задоволення позовних вимог у справі з огляду на юридичну чинність у період з 01.01.2020 по 31.10.2025 Договору оренди земельної ділянки площею 1,0155 га, кадастровий номер 8000000000:82:075:0027. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" вважає, що норми п. 286.6. ст. 286 Податкового кодексу України та ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки на відповідній земельній ділянці не знаходяться будівлі, споруди, що знаходяться у спільній сумісній або спільній частковій власності юридичних осіб та Товариству з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" не належать частки у об`єктах нерухомого майна під реєстраційними номерами 893066580000, 1159822280000, 1356566780000, 13565075800000, 1356443180000.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2026 закрито підготовче провадження у справі №910/14155/25; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №910/14155/25 по суті на 14.04.2026.
20.03.2026 Київською міською радою сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких позивач вказує, що оскільки ТОВ "Кармен-Інвест" належним чином не оформило право користування земельною ділянкою, право оренди до нових власників нерухомого майна не перейшло, тому відповідачі використовують земельну ділянку, на якій розташовані належні їм об`єкти нерухомості, без правовстановлюючих документів та державної реєстрації прав відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України. При цьому позивач повідомляє суд, що заяви/клопотання від відповідачів про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 до КМР не надходили, а також що детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №72025102200000036 від 07.07.2025 за фактом ухилення від сплати податків службовими особами відповідачів в особливо великих розмірах. Крім того, позивач повідомляє, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві, під процесуальним керівництвом Київської міської прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025100000000278 від 20.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України щодо діяльності посадових осіб відповідачів. Наведене, на думку позивача, свідчить про недобросовісну поведінку відповідачів, спрямовану на ухилення від виконання обов`язків власників нерухомого майна щодо оформлення права користування земельної ділянкою, на якій це нерухоме майно розташовано, у зв`язку з чим територіальна громада міста Києва недоотримала значні кошти, які вкрай потрібні для потреб оборони як міста Києва, так і Держави вцілому.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 запропоновано позивачу надати судову практику; відкладено судове засідання на стадії вступних слів на 30.04.2026.
24.04.2026 Київською міською радою сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких позивач вказує, що норма абз. 8 ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент набуття відповідачами майна, що діяла з 01.01.2010 до 10.12.2021) передбачала припинення договору оренди землі в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Відтак, позивач стверджує, що договір оренди земельної ділянки припинився після відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ "Будівельний Союз", ще задовго до набуття відповідачами у власність об`єктів нерухомого майна. Позивач вказує, що незважаючи на приписи ст. 125 Земельного кодексу України, ані ТОВ "Кармен-Інвест", ані жоден з відповідачів у справі не звертались до Київської міської ради з клопотаннями про передачу земельної ділянки в оренду. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що ТОВ "Кармен-Інвест" належним чином не оформило право користування земельною ділянкою, право оренди до нових власників нерухомого майна не перейшло, тому відповідачі як фактичні користувачі земельної ділянки, що у спірний період без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, які мали заплатити за користування нею, зобов`язані повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.
29.04.2026 Київською міською радою сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких позивач наводить судову практику Верховного Суду. 
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 30.04.2026 долучено подані пояснення до матеріалів справи; оголошено перерву в судовому засіданні до 14.05.2026.
В судове засідання 14.05.2026 з`явились представники позивача та відповідачів 2, 3, надали пояснення по суті спору, за змістом яких Київська міська рада позов підтримує та просить його задовольнити, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" проти позову заперечують і просять відмовити в його задоволенні. 
Відповідач-1 та третя особа явку своїх представників в судове засідання 14.05.2026 не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час засідання були повідомленні належним в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону та враховуючи відсутність від відповідача-1 та третьої особи повідомлень щодо неможливості забезпечити явку своїх представників у засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №910/14155/25 за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз".
В судовому засіданні 14.05.2026 завершено розгляд справи №910/14155/25 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін (надані в тому числі в попередніх засіданнях) всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 №31/905, зокрема затверджено проект відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" для реконструкції з розширенням існуючої будівлі під офісні приміщення, їх подальшої експлуатації та обслуговування на вул. Лейпцизькій, 3-а у Печерському районі м. Києва; вирішено передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз", за умови виконання п. 11.1 цього рішення, в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 1,02 га для реконструкції з розширенням існуючої будівлі під офісні приміщення, їх подальшої експлуатації та обслуговування на вул. Лейпцизькій, 3-а у Печерському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови у зв`язку з переходом права власності на нежитлове приміщення (договір купівлі-продажу від 30.01.2003 №2-277, акт приймання-передачі від 20.02.2003).
12.02.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" (орендар) був укладений Договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 26.02.2004 за №82-6-00148 (надалі – Договір оренди).
За умовами п. 1.1 Договору оренди орендодавець на підставі п. 11 рішення Київської міської ради від 25.09.2003 за №31/905, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку, визначену цим договором. Об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва; розмір – 10 155 кв.м.; цільове призначення - для реконструкції з розширенням існуючої будівлі під офісні приміщення, їх подальшої експлуатації та обслуговування; кадастровий номер - 8000000000:82:075:0027.
Згідно з п. 1.4 Договору оренди право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору.
Відповідно до п.п. 7.1-7.2 Договору оренди останній припиняється в разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством України; - поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; - ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір оренди припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
У пункті 7.3 Договору оренди вказано, що договір може бути розірваний: - за згодою сторін; - за рішенням суду, в порядку, встановленому законом; - в односторонньому порядку, за ініціативою орендодавця, в разі використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематичної несплати орендної плати (протягом двох місяців поспіль) та невиконання орендарем інших умов цього Договору.
26.02.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" (орендар) був підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Київська міська рада передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" прийняло у своє володіння і користування земельну ділянку: місце розташування - вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва; розмір – 10 155 кв.м.; цільове призначення - для реконструкції з розширенням існуючої будівлі під офісні приміщення, їх подальшої експлуатації та обслуговування; кадастровий номер - 8000000000:82:075:0027.
02.06.2011 Товариством з обмеженою відповідальністю "Георгій" на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №836, передало у власність ТОВ "Кармен-Інвест" нежилі приміщення загальною площею 6 362,60 кв.м, що складає 86/100 частин від нежилої будівлі, що належало на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.11.2008, зареєстрованого Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 19.08.2009, номер запису: 5579-П, в книзі: 68п-221, реєстраційний номер: 33449853.
27.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кармен-Інвест" був укладений Договір купівлі-продажу нежилих будівель (надалі – Договір купівлі-продажу), відповідно до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" зобов`язалось передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Кармен-Інвест", а Товариство з обмеженою відповідальністю "Кармен-Інвест" зобов`язалось прийняти і сплатити відповідну грошову суму за нежилі приміщення, загальною площею 1 042,30 кв.м., що складає 14/100 частин від нежилої будівлі (літ. А), загальною площею 7 404,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Лейпцігська, будинок 3а, на умовах, встановлених цим договором.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2013, у справі №5011-38/13070-2012 припинено правовідношення Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" за Договором оренди земельної ділянки від 12.02.2004, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за р.н. 72, зареєстрованим Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.02.2004 за №82-6-00148; зобов`язано Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести зміни до земельно-кадастрової документації в частині припинення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 3-а, у Печерському районі м. Києва, розміром 10 155 кв.м., кадастровий номер 8000000000:82:075:0027, за Договором оренди земельної ділянки від 12.02.2004, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за р.н. 72, зареєстрованим Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 26.02.2004 за №82-6-00148.
07.04.2016 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" було зареєстровано право власності на нежилі приміщення площею 1 042,30 кв.м., що складає 14/100 частин від нежилої будівлі (літ. А) заг. пл. 7 404,90 кв.м, за адресою м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 а (вид спільної власності – спільна часткова), в результаті внесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Кармен-Інвест" внеску нерухомим майном до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс".
Рішеннями загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лагода-Лофт", оформленими Протоколом №1/17 від 30.01.2017 вирішено здійснити поділ майна ТОВ "Лагода-Лофт".
30.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лагода-Лофт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" укладено договір про поділ в натурі нерухомого майна (надалі – Договір про поділ), відповідно до якого:
1) в особисту приватну власність, як на окремий об`єкт нерухомого майна, Товариству з обмеженою відповідальністю "Лагода-Лофт" перейшли нежитлові приміщення груп приміщень (№1, №5, №6, №8, №10, №11а, №12, №13) (літ. А), загальною площею 3 296,4 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3а, та нежитлові приміщення груп приміщень (№2, №3, №4, №7, №9, №10а, №11, №13а) (літ. А), загальною площею 3066,2 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 а;
2) в особисту приватну власність, як на окремий об`єкт нерухомого майна, Товариству з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" перейшли нежитлові приміщення з №1 по №35 групи приміщень (№14), (літ.А), загальною площею 1 042,3 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 а.
30.01.2017 в результаті укладення Договору про поділ майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" було зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме тип об`єкта: нежитлові приміщення з №1 по №35 групи приміщень (№14) (літ.А), опис об`єкта: загальна площа (кв.м.): 1 042,3, Опис: підвал. 
02.02.2017 на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Лагода-Лофт", оформлених Протоколом №2/17 від 01.02.2017, Товариством з обмеженою відповідальністю "Лагода-Лофт" за актом прийому-передачі майна, що вноситься учасником в якості сплати свого внеску до статутного капіталу ТОВ "Преміум Ріелті", було передано у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" нежитлові приміщення груп приміщень (№№ 1, 5, 6, 8, 10, 11а, 12, 13) (літ. А), загальною площею 3 296,4 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3а.
02.02.2017 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" було зареєстровано право приватної власності на нежилі приміщення з часткою 1 (№2, №3, №4, №7,№9, №10а, №11, №13а) (літ. А), загальною площею 3 689,8 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 а, в результаті внесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Лагода-Лофт" внеску нерухомим майном до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті".
Відповідно до Протоколу №4 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" від 18.09.2017 учасниками було прийнято рішення про поділ нежитлової будівлі в літ. А загальною площею 3 689, 8 кв.м., розташованої за адресою м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3а.
18.09.2017 на підставі про Протоколу №4 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" від 18.09.2017 та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 18.09.2017 №18/09-2017 за за Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" було зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомого майна: на нежитлові приміщення (№2, №3, №4, № 7, №9, №10а, №11, №13а) (літ.А)), загальною площею 3 066,2 кв.м.; на нежитлову будівлю (літ. Д) загальною площею 162 кв.м.; на нежитлову будівлю (літ. В) загальною площею 114,3 кв.м.
Отже, у спірний період – з 01.01.2020 по 30.10.2025 відповідачам належала наступна нерухомість за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3а:
1) Товариству з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" належали нежитлові приміщення з №1 по №35 групи приміщень (№14) (літ.А) загальною площею 1 042,3 кв.м.;
2) Товариству з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" належали нежитлові приміщення та нежитлові будівлі загальною площею 3 342,5 кв.м.;
3) Товариству з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" належали нежитлові приміщення нежитлові приміщення груп приміщень (№№ 1, 5, 6, 8, 10, 11а, 12, 13) (літ. А), загальною площею 3 296,4 кв.м.
Спір у даній справі виник у зв`язку із твердженнями позивача про фактичне користування відповідачами земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 під належними їм об`єктами нерухомості та вимогою КМР сплатити кошти за таке фактичне користування землею.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.
Отже, за усталеною практикою касаційного суду користування землею без договору кваліфікується як безпідставне збереження майна (ст. 1212 Цивільного кодексу України), що дає власнику право вимагати компенсацію за користування (недоотриману орендну плату). Для таких відносин вина користувача не є обов`язковою, важливо лише факт користування.
Відповідно в цій частині суд погоджується із доводами Київської міської ради, що за період з 01.01.2020 по 30.10.2025 у відповідачів на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України виникло зобов`язання зі сплатити (компенсування) Раді коштів, які вони утримали у себе не уклавши в цей період договір оренди.
Заперечення відповідачів проти позову зводяться до такого:
- Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 є нерозірваним та станом на дату розгляду даного спору є чинним, що унеможливлює укладення відповідачами договорів оренди спірної земельної ділянки;
- наявність чинного Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 нівелює можливість застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України;
- відсутній обов`язок платити (компенсувати) плату за березень-грудень 2022 року на підставі п.п. 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (надалі – "пільга").
Отже, для повного та всебічного вирішення спору в межах даної справи з урахуванням доводів позивача та заперечень відповідачів суду необхідно надати відповідь на такі питання:
1) чи був чинним Договір оренди протягом спірного періоду? Якщо так, то чи перейшли до відповідачів права та обов`язки за Договором оренди у зв`язку з набуттям ними права власності на нерухомість, розташовану земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027?
2) чи поширюються приписи п.п. 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України на дані правовідносини?
Щодо першого питання.
Зміст рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2012 у справі №5011-38/13070-2012 не свідчить про припинення дії Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027, а лише про припинення правовідношення в частині права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз".
Це висновується як із мотивувальної частини рішення, так і з зобов`язання внести зміни до земельно-кадастрової документації в частині припинення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний Союз" права користування земельною ділянкою.
У різні роки питання регулювання вибуття первісного землекористувача землею у разі відчуження нерухомості регулювалося по різному і супроводжувалося різною судовою практикою.
Наразі наведене питання регулюється автоматичною зміною наймача земельної ділянки реєстратором в момент зміни власника нерухомості, але раніше первісний користувач з метою правової визначеності та припинення нарахування орендної плати звертався до суду із подібними вимогами.
Їх суть як тоді, так і зараз зводиться до заміни сторони у договорі оренди землі на нового власника нерухомості, який зобов`язаний провести відповідно до статті 125 Земельного кодексу України державну реєстрацію цих прав.
Подібне питання в аспекті стягнення плати (кондиційних зобов`язань) виникало перед Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 28.02.2020 у справі №913/169/18, і було вирішено таким чином:
"п. 37. За таких обставин не відповідає імперативним вимогам статті 125 ЗК України висновок суду апеляційної інстанції про набуття Товариством права оренди земельної ділянки з моменту набуття права власності на розміщену на ній будівлю та автоматичне виникнення у нового власника (ТОВ "Боремер") зобов`язання зі сплати орендної плати з моменту укладення договору купівлі-продажу від 21.03.2014.".
Тобто до кожного нового власника нерухомості перейшло право стати орендарем землі за умови проведення державної реєстрації такого права, доказів проведення якої суду в даній справі відповідачами не надано.
Суд у даній справі не може не звернути увагу на те, що положення Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" не визначають підставою для припинення дії договору оренди землі – продаж нерухомості, яка розміщена на ділянці. Відтак, якщо право оренди у нового власника нерухомості виникає не раніше державної реєстрації такого права, то висновується, що договір оренди з моменту відчуження (вибуття первісного орендаря) і до реєстрації права новим набувачем нерухомості, продовжує існувати у складі однієї сторони – орендодавця.
Дискусійним є можливість існування договору оренди за участі одного суб`єкту у такому договорі, як і питання обчислення строків такого договору в частині врахування чи ні строку, який минув за час з вибуття старого орендаря та до реєстрації права новим.
В будь-якому випадку, суд на підставі позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.02.2020 у справі №913/169/18 висновує, що відповідачі не набули статусу орендарів земельної ділянки за Договором оренди, але і договір оренди не припинив свою дію та триває за участі одного суб`єкта – орендодавця.
При цьому чинність Договору оренди для орендодавця жодним чином не створює для відповідачів правової підстави для користування спірною земельною ділянкою, а відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Щодо другого питання.
Позивач, виходячи із орендних ставок на 2020-2024 роки - 3% та на 2025 рік – 4% і нормативно грошової оцінки спірної земельної ділянки, нарахував наступні платежі, які підлягають стягненню з відповідачів:
1) 01.01.2020 по 31.12.2020 (191 302 909,18*3%/366*366 днів) = 5 739 087,28 грн;
2) з 01.01.2021 по 31.12.2021 (191 302 909,18*3%/365*365 днів) = 5 739 087,28 грн;
3) з 01.01.2022 по 31.12.2022 (210 433 200,10*3%/365*365 днів) = 6 312 996,00 грн;
4) з 01.01.2023 по 31.12.2023 (241 998 180,12*3%/365*365 днів) = 7 259 945,40 грн;
5) з 01.01.2024 по 31.12.2024 (254 340 087,31*3%/366*366 днів) = 7 630 202,62 грн;
6) з 01.01.2025 по 31.10.2025 (284 860 897,77*4%/365*304 дні) = 9 490 160,32 грн.
Тобто Київською міською радою при визначені платежу за 2022 рік не враховано пільги, передбаченої підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, оскільки позивач вважає, що передбачена підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України пільга на правовідносини фактичного користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті", Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті", Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 у період березень-грудень 2022 року не поширюється. 
Київська міська рада посилається на формування останнім часом Верховним Судом практики застосування пільги таким чином, що вона поширюється виключно на випадки існування орендної плати та/або плати за землю, тобто на суб`єктів, які мають укладений договір оренди землі або є власниками/постійними користувачами землі.
Позивач вказує (також судом самостійно встановлено) на існування таких постанов Верховного Суду з цього приводу: від 11.11.2025 у справі №910/8635/24, від 10.02.2026 у справі №908/2849/24, від 02.12.2025 у справі №908/1926/24, від 09.12.2025 у справі №905/1313/24.
Відповідно до ч. 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Формулювання "врахування висновку" надає суду першої інстанції право обґрунтовано не застосувати правовий висновок Верховного Суду, а у даній справі суд не зміг себе переконати у непоширенні пільги на правовідносини щодо користування Товариством спірними земельними ділянками у березні-грудні 2022 року.
Також суд відзначає існування постанови Верховного Суду, обумовленої існування нереалізованим рішення Ради про надання ділянки в оренду у 2022 році (ситуація аналогічна даній справі), в якій в аспекті застосування пільги Верховний Суд назвав це "особливістю фактичних обставин цієї справи" (пункти 37-40 постанови Верховного Суду від 10.02.2026 у справі №910/2211/25).
Здійснюючи власне застосування підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України суд виходить із таких доводів і міркувань.
Історія появи пільги.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України № 2120-IX, яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ доповнено підпунктом 69.14 такого змісту: "Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.".
Цим же законом внесені норми про те, що не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки (п.п. 69.15), екологічний податок (п.п. 69.16) та передбачено звільнення від оподаткування у 2022 році податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та у 2021/2022 роках для фізичних осіб.
За змістом пояснювальної записки метою прийняття законопроекту визначено підвищення необхідного забезпечення військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу Російської Федерації та забезпечення дотримання прав і обов`язків платників податків та контролюючих органів.
Законом України № 3050-IX від 11.04.2023 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" підпункт 69.14 викладено в новій редакції:
"За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.".
Передбачено особливості коригування платниками податку сум, раніше визначених узгодженими та сплаченими до бюджетів всіх рівнів.
Підпункт 69.22 викладено у такій редакції: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується: 1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:
- за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;
- за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.".
З пояснювальної записки до цього законопроекту вбачається, що пропонується внесення змін до Податкового кодексу України щодо встановлення особливості нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік та за наступні податкові звітні періоди, включаючи рік, в якому сплине трирічний строк з дати припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, що були зруйновані чи пошкоджені внаслідок збройної агресії Російської Федерації, незалежно від включення відповідної території до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. Прийняття законопроекту сприятиме налагодженню партнерських відносин між бізнесом та контролюючими органами, а також забезпечить соціальну справедливість при врегулюванні податкових відносин.
Аналогічним чином рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 №5449/5490 внесені зміни до рішення Київської міської ради від 09.12.2021 №3704/3745 "Про бюджет міста Києва на 2022 рік", якими визначено, що з 01.03.2022 до 31.05.2022 застосовується ставка орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки) в розмірі 0 відсотка.
Таким чином, суть наведеного регулювання звелася до надання владою пільг бізнесу у вигляді звільнення від нарахування та сплати податків (в т.ч. числі плати за землю та податку з житлової нерухомості), обумовленої тимчасовою окупацією збройними формуваннями Російської Федерації території України.
Відмова держави від передбачених законом платежів обумовлена розумінням скрутного становища землекористувачів внаслідок неможливості в повному обсязі користуватися такими земельними ділянками, названого державою налагодженням партнерських відносин між бізнесом та контролюючими органами та установлених з метою забезпечення соціальної справедливості.
Суд розуміє різницю між особами, які законно користуються земельною ділянкою під належним їм об`єктом нерухомості без укладання договору оренди та орендарями земельних ділянок на підставі договору оренди.
Хоча перші і не є платниками орендної плати за землю, проте по суті (в т.ч. з урахуванням кондиційних механізмів) мають обов`язок сплати того самого розміру, що б і мали при укладанні договору оренди, проте на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.
В розумінні взаємовідносин із власником землі та державою, як перші, так і другі є законними користувачами землі, а відтак надання пільги одним без надання пільги іншим носять ознаки дискримінації перших по відношенню до других.
Такий висновок висновується на підставі того, що метою запровадження даної пільги було не стимулювання перших укласти договори найму та врегулювати свої правовідносини користування землею (в цьому випадку стимулювання других було б виправданим та доречним).
Дійсною метою прийняття спірної норми (п.п. 69.14) та запровадження пільги було бажання держави допомогти фізичним і юридичним особам в тяжкі для всієї держави часи, коли як ведення бізнесу, так і повноцінне використання будь-якої земельної ділянки (в т.ч. під об`єктом нерухомості) було ускладнене через агресію збройних формувань Російської Федерації.
Неможливість повноцінного використання землі була об`єктивно спричинена злочинними діями окупаційних військ Російської Федерації та в однаковій мірі мала вплив як на користувачів землі на підставі договору оренди, так і користувачів землі під об`єктами нерухомості, які користуються землею без договору.
У зв`язку із наведеним, тлумачення застосування цієї норми виключно до категорій осіб, відмінних від користувачів земельних ділянок, розташованих під об`єктами нерухомості, матиме формальний та дискримінаційний характер, не враховуватиме мету запровадження законодавцем відповідної норми (пільги).
У даному унікальному випадку, договір оренди щодо ділянки укладено, доказів його припинення не надано, а відповідачі мають право на набуття права орендодавців за умови проведення державної реєстрації таких прав.
Буквальний зміст норми та аналогії.
Диспозиція підпункту 69.14 містить формулювання "перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб", що дає підстави вважати про можливість її поширення на користування землею власником нерухомості без оформленого договору найму.
Рада посилається на недопустимість застосування аналогії та вказує на поширення положень Податкового кодексу України виключно до відносин з плати за землю, якими є земельний податок та орендна плата за землю.
Суд відзначає непослідовний підхід Ради до цього питання, адже в інших випадках, які суд опише пізніше, як Рада, так і Верховний Суд застосовують аналогії закону та допускають поширення приписів Податкового кодексу України на правовідносини користування землею власником нерухомості без укладеного договору оренди:
- застосування та індексація нормативної грошової оцінки для визначення розміру платежу (пункти 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України);
- пропорційне визначення платежу при належності будівлі двом і більше співвласникам (п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України);
- щодо належних доказів на обґрунтування оцінки землі (п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України).
Таким чином, як Рада у позові, так і суди у численних судових рішеннях застосовують норми Податкового кодексу України для регулювання відносин щодо кондиційних зобов`язань по сплаті відшкодування за статтями 1212, 1214 Цивільного кодексу України до власників нерухомості, які користуються землею під такими об`єктами без укладеного договору.
Органи податкової служби приймають від таких осіб податкові декларації з плати за землю, що зумовлює у наступному узгодженість таких зобов`язань та їх стягнення у передбаченому Податковим кодексом України порядку.
Має місце ситуація, коли у всіх зручних державі випадках вона визначає описану ситуацію користування землею без укладеного договору як таку, що регулюється Податковим кодексом України, проте у випадку надання пільги – з`являється зворотній висновок – про не поширення та не регулювання Податковим кодексом України цих правовідносин.
Вимога щодо "якості закону" та обов`язок суду застосувати найбільш сприятливий для особи спосіб тлумачення закону, який не відповідає визначеним критеріям якості закону, ґрунтуються передусім на положеннях ч. 1 ст. 57 Конституції України, яка встановлює, що "кожному гарантується право знати свої права і обов`язки". Із цієї конституційної норми відомо те, що у випадку встановлення судом того факту, що закон сформульований у спосіб, який не дозволяє особі знати свої права і обов`язки, застосування (тлумачення) такого закону повинно відбуватися судом на користь особи, яку позбавили (звузили) на підставі цього закону певного права або встановили (розширили) для неї нові обов`язки.
Наведене свідчить про поширення передбаченої п.п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України пільги на всіх осіб, які добровільно подавали податкові декларації з плати за землю та платили кошти, безвідносно до укладених договорів оренди, що висновується з принципу верховенства права, правової визначеності та застосування найбільш сприятливого для особи способу тлумачення закону.
Щодо судової практики.
Описана позивачем та знайдена судом судова практика Верховного Суду (зокрема постанови від 11.11.2025 у справі №910/8635/24, від 10.02.2026 у справі №908/2849/24, від 02.12.2025 у справі №908/1926/24, від 09.12.2025 у справі №905/1313/24) ґрунтується на висновуванні аналізу пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ "Перехідні положення", викладеному в постановах від 29.10.2024 у справі №620/5747/23, від 25.02.2025 у справі №908/929/24 та від 01.07.2025 у справі №908/1301/24 (останні дві містять врахування висновків у справах №620/5747/23 та №922/2378/20).
Разом з тим, справа №908/929/24 стосувалася користування земельною ділянкою на підставі укладеного договору оренди, а тому суд відхиляє посилання відповідача на цю постанову Верховного Суду, яка сама по собі не містить жодного регулювання щодо непоширення спірної пільги на ситуації користування землею без договору.
Справа №922/2378/20 розглянута до появи норми закону (пільги) – п.п. 69.14 п. 69 Розділу ХХ Податкового кодексу України, адже норма закону прийнята у березні 2022 року, а постанова у справі №922/2378/20 ухвалена 27.04.2021.
Справа адміністративної юрисдикції №620/5747/23 (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 29.10.2024) стосувалася правомірності податкової вимоги ТОВ "Текссил" щодо податкового боргу за період дії п. 69.14 п. 69 розділу XX Податкового кодексу України.
Касаційний адміністративний суд Верховного Суду вказав, що "Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссил» мало право у спірний період не сплачувати орендну плату за користування земельної ділянки, яка розташована в місті Чернігів по проспекту Миру, 283», але відмовив у позові через те, що «право осіб на звільнення від сплати податку відповідно до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України реалізується шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій із зменшенням відповідних податкових зобов`язань.".
Жодного висновку про не поширення цієї норми на осіб, які є користувачами землі без укладеного договору оренди, постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду не містить, а численні судові рішення окружних та апеляційних адміністративних судів з цього приводу свідчать про поширення п.п. 69.14 п. 69 (пільги) на будь-якого платника, який подав податкову декларацію з плати за землю.
Суд вважає, що тлумачення застосування п.п. 69.14 п. 69 Розділу ХХ Податкового кодексу України має здійснюватися в першу чергу з урахуванням мети прийняття законодавцем такої пільги та на підставі принципу "якості закону", що було описане раніше.
В будь-якому випадку, позивач з посиланням на судову практику вказує, що "у спірний період відповідач здійснив користування земельною ділянкою комунальної форми власності без достатньої правової підстави та за рахунок територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради фактично зберіг кошти, які мав сплатити за користування відповідною земельною ділянкою.".
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (див. постанови Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №922/2216/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).
Тобто визначальним для висновку про стягнення коштів за ст. 1212 Цивільного кодексу України є те, що відповідач "зберіг кошти, які мав сплатити за користування відповідною земельною ділянкою" та "збагатився за рахунок Ради" за відсутності правової підстави.
Суд не може не звернути увагу, що розмір плати на яку "збагатився відповідач" та "зберіг у себе" у даній категорії справ визначається саме за методикою розрахунку орендної плати за землю та не може її перевищувати.
За загальним правилом ця сума визначається із розрахунку орендної плати яку б одержала Рада при існуванні правової підстави (укладеному договорі оренди землі).
У періоді березень – грудень 2022 року ніхто не звертає увагу на той факт (навіть якщо тлумачити п.п. 69.14 п. 69 обмежено), що у разі існування договору оренди – Рада б не одержала нічого від такого орендаря.
Відтак, про яке збагачення відповідачів чи збереження коштів Ради у цей період можна вести мову, коли б у разі існування договору оренди Рада б одержала нуль гривень.
Безвідносно до суті тлумачення п.п. 69.14 п. 69 – широкого чи обмеженого – механізм обрахунку розміру "збережених коштів"/"збагачення особи за рахунок Ради" виключає нарахування суми такого збагачення більше суми, яку б Рада одержала від особи, яка уклала договір.
У вимогах Ради в цій частині суд вбачає ознаки непослідовної поведінки, адже законом та власним рішенням Ради остання звільнила осіб від обов`язку сплати орендної плати, проте Рада позивається до інших користувачів і вимагає з них кошти, вказуючи на їх "збагачення за рахунок Ради". Представником не пояснено суті рішення Ради та закону про звільнення осіб від плати за землю та як це узгоджується із звинуваченнями у збагаченні за рахунок особи, яка добровільно відмовилася від одержання таких коштів.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (надалі - "Перелік"), спочатку було затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, а в подальшому затверджено Перелік в новій редакції наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 №376.
Зі змісту Переліку вбачається, що у період з 24.02.2022 до 30.04.2022 вся територія міста Києва визнана територією активних бойових дій, а тому земельні ділянки у місті Київ підпадають під регулювання п.п. 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Зміст п.п. 69.14 п. 69 Розділу ХХ Податкового кодексу України у березні – грудні 2022 року було сформульовано таким чином, що норма поширювалася у разі ведення бойових дій на території безвідносно до тривалості таких дій.
Таким чином, відповідачі за користування землею у період березень-грудень 2022 року на підставі вказаної пільги не мали сплачувати кошти, а тому суд прийшов до висновку, що за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 повинні були сплачуватись наступні платежі:
1) 01.01.2020 по 31.12.2020 (191 302 909,18*3%/366*366 днів) = 5 739 087,28 грн;
2) з 01.01.2021 по 31.12.2021 (191 302 909,18*3%/365*365 днів) = 5 739 087,28 грн;
3) з 01.01.2022 по 31.12.2022 (210 433 200,10*3%/365*59 днів) = 1 020 456,89 грн;
4) з 01.01.2023 по 31.12.2023 (241 998 180,12*3%/365*365 днів) = 7 259 945,40 грн;
5) з 01.01.2024 по 31.12.2024 (254 340 087,31*3%/366*366 днів) = 7 630 202,62 грн;
6) з 01.01.2025 по 31.10.2025 (284 860 897,77*4%/365*304 дні) = 9 490 160,32 грн.
Тобто у спірний період за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 загалом підлягали сплаті кошти у загальному розмірі 36 878 939,79 грн.
Як зазначалось, у спірний період – з 01.01.2020 по 30.10.2025 відповідачам належала наступна нерухомість, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3а:
1) Товариству з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" належали нежитлові приміщення з №1 по №35 групи приміщень (№14) (літ.А) загальною площею 1 042,3 кв.м. (13,29% загальної площі усіх об`єктів нерухомості);
2) Товариству з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" належали нежитлові приміщення та нежитлові будівлі загальною площею 3 342,5 кв.м. (44,69% загальної площі усіх об`єктів нерухомості);
3) Товариству з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" належали нежитлові приміщення нежитлові приміщення груп приміщень (№№ 1, 5, 6, 8, 10, 11а, 12, 13) (літ. А), загальною площею 3 296,4 кв.м. (42,02% загальної площі усіх об`єктів нерухомості).
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Тобто відсутність у період з 01.01.2020 до 31.10.2025 укладених договорів оренди спірної земельної ділянки має фактичним наслідком користування відповідачами такою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачами належних до сплати за таке володіння і користування земельною ділянкою коштів, які мали бути відшкодовані.
Правові підстави набуття прав користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. В свою чергу, відповідачі набули у користування майно саме за рахунок територіальної громади міста Києва в особі позивача.
У разі коли особа користувалася земельними ділянками, що належать територіальній громаді міста Києва без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власникові такого майна на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Судом враховано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" було сплачено земельний податок за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 на загальну суму 1 643 076,22 грн, що підтверджено додаток до листом ГУ ДПС у м. Києві від 04.11.2025 №31368/5/26-15-04-15-03.
Таким чином, за розрахунками суду, відповідачами у спірний період було безпідставно збережено кошти за рахунок територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради у наступних розмірах:
- Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" кошти у розмірі 15 496 530,50 грн (36 878 939,79 грн х 42,02%);
- Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" кошти у розмірі 14 838 121,97 грн (36 878 939,79 грн х 44,69% - 1 643 076,22 грн сплачених коштів);
- Товариством з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" кошти у розмірі 4 901 211,10 грн (36 878 939,79 грн х13,29%) грн.
Доказів сплати наведених платежів матеріали справи не містять, а відповідачами суду не надано.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України унормовано, що визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Враховуючи положення норми ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України та безпідставне користуванням відповідачами спірною земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що відповідачі безпідставно зберегли за рахунок територіальної громади міста Києва кошти у розмірі 35 235 863,57 грн, які підлягали сплаті відповідачами пропорційно до площі належних їх об`єктів нерухомості в якості орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,0155 га з кадастровим номером 8000000000:82:075:0027 по вул. Лейпцизька, 3-а у Печерському районі м. Києва у період з 01.01.2020 до 31.10.2025.
За таких обставин позовні вимоги Київської міської ради підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 75, 79, 123, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

1. Позов Київської міської ради задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Ріелті" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3-А; ідентифікаційний код 40989248) на користь Київської міської ради (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) безпідставно збережені кошти у розмірі 15 496 530 (п`ятнадцять мільйонів чотириста дев`яносто шість тисяч п`ятсот тридцять) грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 185 958 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 36 коп. Видати наказ.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Ріелті" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3-А; ідентифікаційний код 40989232) на користь Київської міської ради (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) безпідставно збережені кошти у розмірі 14 838 121 (чотирнадцять мільйонів вісімсот тридцять вісім тисяч сто двадцять одна) грн 97 коп. та судовий збір у розмірі 178 057 (сто сімдесят вісім тисяч п`ятдесят сім) грн 46 коп. Видати наказ.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кубік Сервіс" (03056, м. Київ, вул. Польова, буд. 21; ідентифікаційний код 39990323) на користь Київської міської ради (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) безпідставно збережені кошти у розмірі 4 901 211 (чотири мільйони дев`ятсот одна тисяча двісті одинадцять) грн 10 коп. та судовий збір у розмірі 58 814 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн 53 коп. Видати наказ.
5. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 03.06.2026.

Суддя Роман БОЙКО