Справа № 727/1142/26
Провадження № 2/727/1083/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді Слободян Г.М.
за участю: секретаря судових засідань Мадей Е.А.
сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Филимонова С.М.
розглянувши, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, залі суду м. Чернівці, цивільну справу 727/1142/26 за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: м. Чернівці, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію житлового приміщення, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення з подальшим зняттям з реєстраційного обліку, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію житлового приміщення, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення з подальшим зняттям з реєстраційного обліку.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , є наймачем та мешканкою квартири АДРЕСА_4 , у якій також зареєстрована її сестра ОСОБА_2 , яка фактично там не проживає багато років. Вказує на те, що мати сторін, ОСОБА_3 , у своєму позові (справа № 727/13286/25) прямо стверджує, що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб та вибула на постійне місце проживання до свого чоловіка, з 23.02.2022 року вона проживає у власній квартирі на АДРЕСА_3 . Зазначає, що вказане також підтверджує свідок ОСОБА_4 . Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 добровільно змінила місце проживання, що є підставою для втрати права на попереднє житло з дня виїзду. Свої доводи мотивує тим, що відповідач тривалий час перебуває за межами України, її відсутність триває понад 6 місяців без поважних причин.
Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Рух по справі та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.02.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу семиденний строк для усунення недоліків.
02.02.2026 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Мельником В.І., скеровано до суду клопотання про об`єднання справ №727/1142/26 зі справою №727/13286/25, прискорення відкриття провадження та заперечення проти доводів ОСОБА_2 
10.02.2026 року позивачем скеровано до суду заяву про усунення недоліків та позовну заяву в новій редакції. Зокрема позивачем було уточнено предмет позову, оскільки позивач просить усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням (квартирою АДРЕСА_4 ) та реалізації її права на приватизацію шляхом визнання за нею права користування вказаним житлом та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування даною квартирою із подальшим її зняттям з реєстраційного обліку. Посилається на те, що факт непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації понад 6 місяців підтверджується її власним Відзивом, Актом КП «Містосервіс» та поясненнями свідків. На думку позивача, оскільки відповідач визнає позов, підтверджуюси своє перебування за кордоном, дана обставина не підлягає доказуванню. Вказує на те, що спірна квартира є неприватизованою, що підтверджується Ордером №16 та Рішенням ЧМР № 380/13, що виключає можливість надання доказів приватної власності позивача. Посилається на те, що визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування, є єдиним способом усунення перешкод у реалізації її права на приватизацію залишку житлової площі, оскільки її звернення та отримана відмова Управління комунальної власності прямо пов`язана з неможливістю отримати згоди особи, яка фактично не проживає в Україні та визнає позов. Зазначає, що доказом наявності у позивача невикористаного права на приватизацію є також оригінал Посвідчення № НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_5 головою приватизаційної комісії, згідно з яким позивач має право на одержання додаткових житлових чеків на суму 184100 крб. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.02.2026 року справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.
03.03.2026 року відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, вони є необгрунтовними та безпідставними, що спрямовані на штучне створення передумов для реалізації приватизаційних намірів позивачки за відсутності належних правових підстав. Вказує на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.02.2026 у справі N? 727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування тим самим житловим приміщенням – визнано  ОСОБА_1 та її, ОСОБА_2 такими що втратили право на користування спірною квартирою по АДРЕСА_5 . Посилається на те, що у межах іншого судового процесу вже встановлено обставини, які прямо впливають на правовий статус позивачки у даній справі та її процесуальну легітимацію звертатися з вимогами аналогічного характеру. Вказує на те, що ОСОБА_1 більше 7 років як вибула на постійне проживання в інше житло, а з квітня 2020 року постійно проживає в своїй приватній квартирі по АДРЕСА_2 , яку для неї придбали та подарували їй батьки 15.07.2020 року. Відповідач стверджує, що позивач ОСОБА_1 свідомо приховує від суду, що основним користувачем даної квартири є їхня мати - ОСОБА_3 , яка безперервно та постійно з 2000 року проживає в спірній квартирі АДРЕСА_4 . Посилається на те, що її реєстрація у спірному приміщенні не порушує жодних конституційних чи цивільних прав позивачки, адже вона сама втратила права на користування цим житлом. Вважає, що позовні вимоги у цьому провадженні грунтуються переважно на припущеннях і спробі використати наявне судове рішення для спрощення процедури приватизації за відсутності виконання вимог спеціального законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю.
04.03.2026 року позивач ОСОБА_1 скерувала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, у зв`язку з перебуванням на тривалому амбулаторному лікуванні після складеного перелому ноги.
04.03.2026 року позивач ОСОБА_1 направила до суду позовну заяву в новій редакції, змінивши прохальну частину позовної заяви: «Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням (квартирою АДРЕСА_4 ) та реалізації її права на приватизацію шляхом визнання за нею права користування вказаним житлом та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування даною квартирою із подальшим її зняттям з реєстраційного облік».
03.03.2026 року відповідач ОСОБА_2 , скерувала до суду клопотання, у якому просила відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів в повному обсязі.
04.03.2026 року позивач ОСОБА_1 направила до суду заперечення на клопотання відповідача про відмову у витребуванні доказів та допиті свідків.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.03.2026 року відмовлено в задоволенні клопотань від 02.02.2026 року позивача ОСОБА_1 про об`єднання цивільної справи №727/1142/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом із цивільною справою №727/13286/25, яка перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Чернівці, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, в одне провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.03.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 від 02.03.2026 р. про витребування доказів у порядку міжнародної правової допомоги, виклик і допит свідків та вжиття заходів процесуального реагування та доручення письмових пояснень свідка, в цивільній справі 727/1142/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.03.2026 року частково задоволено клопотання від 04.03.2026 р. відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі в цивільній справі 727/1142/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом, в якості відповідачів Чернівецьку міську ради та Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, як її структурного підрозділу, а також залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , та залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.03.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання від 04.03.2026 р. відповідача ОСОБА_2 про зупинення цивільної справи № 727/1142/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом до набрання законної сили рішення судового ухваленого Шевченківським районним судом м. Чернівці 04.03.2026 року по справі № 727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.03.2026 року відмовлено в задоволенні заяви від 04.03.2026р. позивача ОСОБА_1 про надання відповідачем ОСОБА_2 , як стороною по справі, відповідей на запитання по розгляду цивільної справи № 727/1142/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.03.2026 року закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
25.03.2026 року відповідач ОСОБА_1 скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 до неї про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію житлового приміщення, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення з подальшим зняттям з реєстраційного обліку, не визнає, з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити в задовленні позову повністю.
25.03.2026 року відповідач ОСОБА_3 скерувала до суду пояснення щодо заперечення проти позовних вимог. Зазначає, що позивачка та відповідачка по справі є її рідними доньками, однак вона категорично заперечую проти позивних вимог ОСОБА_1 , так як вона не є наймачем квартири по АДРЕСА_1 , не проживає в ній та не користується нею як житлом більше 7 років, а саме з дня свого заміжжя 24.11.2018 року. Вказує на те, що відповідно до Рішення Чернівецької міської ради від 27.06.2023 N?380/13, після смерті основного квартиронаймача, її чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона, ОСОБА_3 стала основним квартиронаймачем. Зазначає, що ніхто більше не міг стати квартиронаймачем, оскільки всі її діти забезпечені власним житлом, а ОСОБА_1 володіє ним на праві власності з 15.07.2020 року. Вказує на те, що ОСОБА_1 є лише колишнім членом сім?ї наймача (після вибуття на постійне місце проживання в інше житло в 2018) та жодним чином не може просити суд про усунення їй перешкод у приватизації. Вказує також на те, що в 2020 році для доньки ОСОБА_1 , вони із чоловіком придбали та подарували їй велику трьохкімнатну квартиру в історичному центрі міста по АДРЕСА_2 , куди вона в квітні 2020 року переїхала на постійне місце проживання. Зазначає, що вказана квартира повністю укомплектована завдяки їхній з чоловіком допомозі, а позивачка ОСОБА_1 в цій квартирі проживає постійно з того часу, там знаходяться всі її речі, меблі та цінності, вона повністю забезпечена власним житлом. Посилається на те, що твердження позивача про те, що спірна квартира є її фактичним місцем проживання, не відповідають дійсності та спростовуються фактичними обставинами, оскільки вона не проживає по АДРЕСА_6 з 2018 року. Вказує на те, що в квартирі по АДРЕСА_1 , з 2000 року по сьогоднішній день постійно проживаю вона, ОСОБА_3 , це є її єдиним житлом, в той час як позивачка ОСОБА_1 має своє власне житло, яке вона їй придбала та подарувала, а тому позивачка немає потреби в забезпеченні її житлом та у приватизації. Посилається на те, що після отримання всіх документів для оформлення нею приватизації, 14.10.2025 року, вона звернулася до суду про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_4 . Звертає увагу суду на те, що вирішальне значення для правильного розгляду даної справи має рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 24.02.2026 року у справі N? 727/13286/25, яким ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування спірною квартирою. Вказане судове рішення прямо встановлює юридичний факт припинення права користування житловим приміщенням, який є визначальним для виникнення права на приватизацію державного житлового фонду. Вважає, що саме наявність права користування є обов?язковою передумовою реалізації права на приватизацію, а його відсутність виключає можливість подальшого набуття житла у власність, а тому позивачка ОСОБА_1 на момент розгляду справи не має суб?єктивного права, яке підлягало б захисту. Вкаузє на те, що фактично позов поданий особою, яка не має належного матеріально-правового інтересу, що саме по собі є підставою для відмови у його задоволенні. 
26.03.2026 року позивач ОСОБА_1 скерувала на електронну адресу суду письмові пояснення по справі. Посилається на те, що у даній справі не потрібно доводити факт непроживання ОСОБА_2 , оскільки він визнаний самими сторонами, оскільки відповідач у клопотанні від 03.03.26 прямо заявила, що її постійним місцем проживання з грудня 2022 року є квартира на АДРЕСА_7 . Зазначає, що третя особа у своїх заявах у справі 727/13286/25, що додані до матеріалів даної справи, підтвердила, що відповідач проживає за іншою адресою та перебуває за кордоном. Вказує на те, що предметом цього спору є усунення перешкод у реалізації права на приватизацію шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування. Посилається на те, що питання її, позивача, права користування житлом не є предметом даного позов, а будь-які доводи відповідача чи третьої особи щодо її проживання чи не проживання виходять за межі заявлених вимог. Зазначає, що акт про не проживання, на якому будується позиція захисту у справі про втрату користування, офіційно спростований листом КП «Містосервіс» №347 від 11.02.26. та свідками що його підписали. Вказує на те, що відповідач та третя особа ініціювали спір про виселення (17.10.25) лише після того, як вона (позивач) розпочала процедуру приватизації (15.10.25), що на думку позивача свідчить про зловживання правом з метою приватизації майна одноособово. Просить позов задовольнити в повному обсязі та усунути їй перешкоди в приватизації.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 березня 2026 року залишено без задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 від 06.03.2026 р. про сприяння суду у встановленні місця знаходження свідка для направлення судової повістки та забезпечення доказування в цивільній справі 727/1142/26.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 березня 2026 року залишено без задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 від 06.03..2026 р. клопотання позивача ОСОБА_1 від 06.03.2026 р. про зміну запитань (5, 7, 9) іншій стороні (в порядку вимог ст. 93 ЦПК України) в цивільній справі 727/1142/26.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Филимонов С.М., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася. До суду скерувала попередньо заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. У поданих письмових поясненнях просила в задоволенні позову відмовити повністю.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 
Згідно статтей 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.
Досіджені судом докази та застосовані норми права.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2026/001967277 від 06.02.2026 року, ОСОБА_1 з 13.06.2003 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.60, т.1).
Зі свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 від 24.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) зареєструвала 24.11.2018 року шлюб з ОСОБА_8 (а.с.61, т.1; а.с.22 т.3).
Зміна прізвища позивачки також підтверджується паспортом № НОМЕР_6 , виданим 24.05.2019 року (а.с.59, т.1).
Згідно акту № 05-04/696 від 15.09.2025 року, наданого КП «Містосервіс», складеного комісією в складі: техніків з організації експлуатації та ремонту житлового фонду ОСОБА_9 ОСОБА_10 , встановлено, що ОСОБА_1 , 1986 р.н. та ОСОБА_2 , 1992 р.н. зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 про що свідчать сусіди. (а.с.61 на звороті, т.1; а.с.28, т.2; а.с.17 т.3).
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, наданих департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради № 742897 від 15.09.2025 року вбачається, що в квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.62, 73, т.1; а.с.19, т.3).
Із довідки наданої управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради № 7 від 03.08.2023 року вбачається, що на ОСОБА_3 були переоформлені особові рахунки на квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.63, т.1).
Із довідки №21 від 17.10.2025 року, що видана Сторожинецькою міською радою вбачається, що ОСОБА_1 брала участь у приватизації державного житлового фонду за адресою АДРЕСА_8 . Відповідно до розпорядження органу приватизації, №1129 від 09.02.1996 року, квартиру передано у спільну сумісну власність ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 (а.с.64-65, т.1; а.с.126-127 т.3).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №446194026 від 03.10.2025 року, позивачці ОСОБА_1 на праві власності згідно договору дарування від 15.07.2020 року, належить квартира за адресою АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією договору дарування від 15.07.2020 року (а.с.66, т.1; а.с.24-25, т.2; а.с.18 т.3; а.с.27 – 28, т3).
Із копії договору купівлі- продажу від 23.02.2022 року встановлено, що ОСОБА_6 придбав у приватну власність квартиру за адресою АДРЕСА_3 (а.с.68-69, т.1).
Судом встановлено, що згідно ордера від 06.10.2000 року № 16 серії БО, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради народних депутатів на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому за № 670/16 від 03.10.2000 року, ОСОБА_6 із сім`єю з п`яти осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , було надано право на зайняття житлового приміщення - ізольованої 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1 (а.с.70-71, т.1; а.с.23, т.3).
Копією свідоцва про народження Серії НОМЕР_7 від 05.10.1986 року підтверджується те що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.72 т.1).
Із копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даний факт також підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги по похованню (а.с.72 на звороті, 110, т.1).
21.10.2025 року Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, на запит-заяву ОСОБА_1 надало скан-копії документів з відмітками реєстрації, серед яких заява свідка ОСОБА_4 від 07.11.2025 р. та свідка ОСОБА_14 від 30.09.2025 р. та квитанції про оплату комінальних послуг (а.с.74, т.1). 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці № 727/55/22 від 28.02.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 було розірвано, що пітверджується, власне, рішенням та витягом із сайту судової влади України про те, що у справі за № 727/55/22 зі спору про розірвання шлюбу брали участь сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_15 (а.с.96-97, т.1).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є пенсіонером, що підтверджуться пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_8 від 27.08.2020 року (а.с.108, т.1; а.с.29-30 т.3).
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 встановлено, що 16 липня 1984 року ОСОБА_6 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 » (а.с.109, т.1).
Із довідки наданої управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради № 7 від 03.08.2023 року встановлено, що на ОСОБА_3 були переоформлені особові рахунки на квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.114, т.1)
Як вбачається з копії ухвали від 21.10.2025 року, у справі №727/13286/25, провадження №2/727/3160/25, відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_17 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.116-141, т.1; а.с.87-135, т.2).
Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження стану свого здоров`я надано Виписку із медичної карти амбулаторного хворого та відповідні результати аналізів (а.с.12-14, т.2).
Також позивачем надана копія декларації відповідача ОСОБА_2 (а.с.15-17, т.2).
Як встановлено із Акту підтвердження постійного місця проживання від 09.11.2025 року та заявою свідка ОСОБА_8 позивачка ОСОБА_1 24.11.2018 року вийшла заміж за ОСОБА_8 та переїхала до нього на постійне проживання, а в квітні 2020 року вони переїхали на постійне проживання в квартиру АДРЕСА_9 (а.с.26-27, т.2).
Із запитів від 25.12.2024, 19.06.2025, 06.05.2025, 25.06.2025, 01.07.2025, 12.05.2025, 11.09.2025, 16.09.2025, 18.09.2025, на отримання інформації поданих до Чернівецької міської ради, 02.10.2025, скарги від 06.05.2025 р., встановлено, що у вказаних запитах ОСОБА_1 зазначає свою постійне місце проживання АДРЕСА_2 (а.с.31-51, т.2).
Із запитів на отримання публічної інформації поданої до Чернівецького комунального територіального центру соціального обслуговування «Турбота» поданих ОСОБА_1 встановлено, що у запитах ОСОБА_1 зазначає своє місце проживання АДРЕСА_2 (а.с.53-62, т.2).
Із рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2025 року із вирішення спору за позовом ОСОБА_1 з приводу спричинення в 2024 році їй шкоди зрізом дерева, що росло в адміністративних межах АДРЕСА_10 , вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , згідно акту дотримання вимог природоохоронного законодавства зазначила, що проживає за адресою АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності (а.с.63-68, т.2).
Згідно Акту №135/03.5 Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 05.04.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 підписом підтвердила своє місце проживання за адресою  АДРЕСА_2 (а.с.69-71, т.2).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.02.2026 у справі №727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування тим самим житловим приміщенням - визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , такими, що втратили право на користування спірною квартирою по АДРЕСА_5 . Рішення не набрало законної сили (а.с.49, 116-124, т.3).
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 3, 4 ЦПК України, судовий захист надається лише у разі порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів особи, які існують на момент звернення до суду.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. 
З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про усунення перешкод у реалізації права на приватизацію житлового приміщення шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою.
Суд звертає увагу заявлені позовні вимоги є похідними від наявності у позивача права користування спірним житлом за адресою АДРЕСА_1 , яке, у свою чергу, є необхідною передумовою реалізації права на приватизацію відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача користуються житловим приміщенням нарівні з наймачем.
Згідно зі статтями 71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема у разі відсутності понад шість місяців без поважних причин.
Відповідно до частини 2 статті 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Як встановлено судом з матеріалів справи, на підставі належних та допустимих доказів, досліджених у судовому засіданні, позивачОСОБА_1 після укладення шлюбу 24.11.2018 року вибула зі спірного житла за адресою АДРЕСА_1 . З матеріалів справи, вбачається, що з 2020 року постійно проживає за іншою адресою у квартирі АДРЕСА_9 , яка належить їй на праві приватної власності. Викладене також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8 , який пояснив, що позивачка ОСОБА_1 24.11.2018 року вийшла за нього заміж та переїхала до нього на постійне проживання, а в квітні 2020 року вони переїхали на постійне проживання в квартиру АДРЕСА_9 .
Окрім того, судом встановлено, що у численних офіційних документах позивачка ОСОБА_1 зазначає адресу АДРЕСА_9 ., як місце свого проживання.
Також непроживання позивача за місцем реєстрації підтверджується Актом КП «Містосервіс» від 15.09.2025 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про добровільне вибуття позивача на інше постійне місце проживання та тривале непроживання у спірному житлі.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №446194026 від 03.10.2025 року, позивачці ОСОБА_1 на праві власності згідно договору дарування від 15.07.2020 року, належить квартира за адресою АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією договору дарування від 15.07.2020 року.
Згідно акту № 05-04/696 від 15.09.2025 року, наданого КП «Містосервіс», складеного комісією в складі: техніків з організації експлуатації та ремонту житлового фонду Гончарук А.М.. ОСОБА_10 , встановлено, що ОСОБА_1 , 1986 р.н. та ОСОБА_2 , 1992 р.н. зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 про що свідчать сусіди. 
Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, наданих департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради № 742897 від 15.09.2025 року вбачається, що в квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.62, 73, т.1; а.с.19, т.3).
Як вбачається зі змісту позову, позивач фактично пов`язує порушення свого права з наявністю у відповідача права користування житлом, що, на її думку, перешкоджає реалізації права на приватизацію.
Разом з цим, суд вважає, що відсутність у позивача права користування житлом унеможливлює задоволення заявлених вимог незалежно від правового статусу відповідача.
Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.02.2026 року у справі №727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування спірною квартирою. Вказане рішення на момент розгляду цієї справи законної сили не набрало.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не доказуються повторно. Разом з тим, навіть за відсутності преюдиційності, суд має право оцінити відповідне рішення як письмовий доказ у справі.
Зміст рішення у справі №727/13286/25 узгоджується з дослідженими у даній справі доказами та підтверджує встановлені судом обставини щодо тривалого непроживання позивача у спірному житлі; її вибуття на інше постійне місце проживання; відсутності житлового зв`язку зі спірною квартирою.
Таким чином, наведене судове рішення додатково підтверджує висновок суду про втрату позивачем права користування спірним житлом.
При визначенні правової природи спірних правовідносин між сторонами, суд враховує, що право на приватизацію є похідним від права користування житлом і не може існувати самостійно.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію мають громадяни, які постійно проживають у житлі.
Оскільки позивач не проживає у спірному житлі та втратила право користування ним, суд приходить до висновку, що у неї відсутнє право на його приватизацію.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справ для ефективного захисту прав та інтересів осіб. Оскільки позивач не довів факт укладення реального договору позики шляхом передачі коштів, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.
Положеннями статтей 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Відтак, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити повністю.
На підставі викладеного та керуючись 7, 10, 76, 81, 259, 
263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: м. Чернівці, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію житлового приміщення, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення з подальшим зняттям з реєстраційного обліку – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Шевченківський районний суд м. Чернівці, з дня проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, мають право на його оскарження в той же термін, з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 03 квітня 2026 року.

Суддя: Слободян Г.М.