Справа №760/18286/26
2-о/760/436/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Сердюк Н.В., за участю секретаря судового засідання Гержової С.О., розглянувши за відсутністю сторін цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполь, Донецької області.

В обґрунтування вимог заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполь Донецької області померла її бабуся - ОСОБА_2 . Причина смерті - набряк легенів та хвороба серця. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно заявниці для оформлення спадщини.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк десять для усунення недоліків заяви Недоліки заяви у встановлений судом строк заявницею були усунуті.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 липня 2026 відкрито провадження у цивільній справі, призначено судове засідання.

Заявниця ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала, просила заяву задовольнити.

У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії НОМЕР_1 від 13.06.1981 року, свідоцтвом про одруження батьків заявниці серії НОМЕР_2 від 28.07.1974 року, свідоцтвом про народження матері заявниці серії НОМЕР_3 від 01.03.1952 року та свідоцтвом про зміну імені заявниці серії НОМЕР_4 від 13.01.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області бабуся заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла. На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявницею надані довідка про смерть № С-04864 від 15 травня 2026 року, видана Маріупольським міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС так званої ДНР, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане 15 травня 2026 року Маріупольським міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС так званої ДНР.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади, є окупованою територією України з 21.05.2022 року по теперішній час.

Крім того, на підтвердження мети встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявницею наданий Спадковий договір на квартиру від 07.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрований в реєстрі за № 2491. відповідно до умов якого ОСОБА_1 у разі смерті відчужувачів, в тому числі ОСОБА_2 , набуває право властності на належне їм спадкове майно.

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до статті 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. 

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів, суд приймає до уваги досліджені судом копії довідки про смерть № С-04864 від 15 травня 2026 року, виданої Маріупольським міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС так званої ДНР, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 15 травня 2026 року Маріупольським міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС так званої ДНР, з яких вбачається, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно настала ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаних у заяві обставин.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело живого права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі Кіпр проти Туреччини від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень статті 81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт смерті ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи, що м. Маріуполь Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України жіночої статі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Н-Казанка Шегарського району Томської області Російської Федерації, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 липня 2026 року.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя        Н.В. Сердюк