ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ,01032,тел.(044)235-95-51,е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/732/26 
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форель»	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Стор»	
про 	стягнення 107313,08 грн.	
без повідомлення (виклику) сторін
суть спору:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форель» (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Стор» (далі – відповідач) про стягнення 107313,08 грн., з яких 99999,41 грн. основного боргу, 4795,85 грн. інфляційних втрат, 2517,82 грн. 3 % річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар згідно з видатковими накладними від 23.04.2025 № 1693, від 23.04.2025 № 1694, від 29.04.2025 № 1774, від 29.04.2025 № 1775, від 01.05.2025 № 1804, від 01.05.2025 № 1805, від 01.05.2025 № 1806, від 03.05.2025 № 1817, від 03.05.2025 № 1819, від 03.05.2025 № 1821, від 08.05.2025 № 1854, від 10.05.2025 № 1881, від 10.05.2025 № 1884, від 13.05.2025 № 1904, від 13.05.2025 № 1905, від 23.05.2025 № 2002, від 23.05.2025 № 2003, від 23.05.2025 № 2004, від 24.05.2025 № 2031, від 29.05.2025 № 2049, від 31.05.2025 № 2081, від 03.06.2025 № 2098, від 03.06.2025 № 2099, від 12.06.2025 № 2151, від 12.06.2025 № 2152, від 12.06.2025 № 2153 на загальну суму 103789,20 грн., внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась основна заборгованість у сумі 99999,41 грн., на яку позивачем на підставі ст. 625 ЦК України за час прострочення нараховано інфляційні втрати та 3 % річних у заявлених до стягнення розмірах. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2026 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову упродовж двадцяти п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відзиву та встановлено відповідачу строк для подачі заперечення на відповідь на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відповіді на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних.
Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.
Через систему «Електронний суд» відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 08.04.2026 (вх. № суду 6034/26 від 08.04.2026), в якому він зазначає, що його заборгованість перед позивачем складає заявлену до стягнення суму в розмірі 99999,41 грн. Разом з тим, відповідач просить врахувати, що він намагається вчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання. Однак у зв`язку зі складною фінансово-економічною ситуацією в країні, мобілізаційними заходами, через повітряні обстріли рф та довготривалі відключення світла, води і тепла, в тому числі і в приміщеннях де відповідач здійснює свою господарську діяльність (зазначені вище обставини є загальновідомими і не потребують додаткового підтвердження), у нього періодично відсутня об`єктивна можливість виконувати зобов`язання в чітко встановлений строк та межах. Відповідач розуміє, що підприємницька діяльність здійснюється на власний ризик, але вважаємо, що обставини в яких доводиться здійснювати господарську діяльність виходять за рамки «нормального ризику». У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача в частині стягнення 2517,82 грн. 3% річних, 4795,85 грн. інфляційних втрат.
У поданому відзиві відповідач просить суд розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Дослідивши клопотання відповідача, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд зазначає таке.
Згідно положень ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
З огляду на те, що дана справа є малозначною, позаяк ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є незначної складності, то відсутні правові підстави для її розгляду за правилами загального позовного провадження. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, що не відноситься до даної справи.
Відтак суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача, яке міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд 
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форель» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Флагман Стор» товар на загальну суму 103789,20 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 1693 від 23.04.2025 на суму 5562,00 грн., № 1694 від 23.04.2025 на суму 3330,00 грн., № 1774 від 29.04.2025 на суму 5760,00 грн., № 1775 від 29.04.2025 на суму 7530,00 грн., № 1804 від 01.05.2025 на суму 5130,00 грн., № 1805 від 01.05.2025 на суму 6945,60 грн., № 1806 від 01.05.2025 на суму 1260,00 грн., № 1817 від 03.05.2025 на суму 3330,00 грн., № 1819 від 03.05.2025 на суму 4872,00 грн., № 1821 від 03.05.2025 на суму 4920,00 грн., № 1854 від 08.05.2025 на суму 2400,00 грн., № 1881 від 10.05.2025 на суму 6744,00 грн., № 1884 від 10.05.2025 на суму 3060,00 грн., № 1904 від 13.05.2025 на суму 2400,00 грн., № 1905 від 13.05.2025 на суму 2400,00 грн., № 2002 від 23.05.2025 на суму 3600,00 грн., № 2003 від 23.05.2025 на суму 2520,00 грн., № 2004 від 23.05.2025 на суму 5160,00 грн., № 2031 від 24.05.2025 на суму 3000,00 грн., № 2049 від 29.05.2025 на суму 5745,60 грн., № 2081 від 31.05.2025 на суму 2400,00 грн., № 2098 від 03.06.2025 на суму 3600,00 грн., № 2099 від 03.06.2025 на суму 3720,00 грн., № 2151 від 12.06.2025 на суму 2400,00 грн., № 2152 від 12.06.2025 на суму 3600,00 грн., № 2153 від 12.06.2025 на суму 2400,00 грн.
Таким чином, між сторонами у справі було укладено у спрощений спосіб договір поставки. 
Позивач також надав товар-транспортні накладні та податкові накладні, які містяться в матеріалах справи.
Позивач зазначає, що товар отриманий відповідачем за видатковою накладною № 1693 від 23.04.2025 на суму 5562,00 грн., оплаченим частково в сумі 3789,79 грн., а саме згідно платіжної інструкції № 2260 від 31.12.2025 на суму 18305, грн., з якої зараховано в оплату по вказаній видатковій накладній 3789,79 грн. Залишок заборгованості за видатковою накладною № 1693 від 23.04.2025 складає 1772,21 грн. Товар отриманий за рештою видатковими накладними не оплачений.
Враховуючи, що відповідач своїх зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений позивачем товар згідно перелічених вище видаткових накладних в повному обсязі не виконав, за ним на час розгляду даної справи рахується борг в розмірі 99999,41 грн. – різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю поставленого товару. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву визнає наявний перед позивачем борг у сумі 99999,41 грн. за поставлений товар по переліченим вище видатковим накладним.
Розмір зазначеної заборгованості також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між сторонами у справі, відповідно до якого сальдо на користь позивача станом на 31.12.2025 складає заявлену до стягнення суму 99999,41 грн. Зазначений акт підписаний в двосторонньому порядку ЕЦП повноважних представниками сторін, підписи яких скріплені електронними печатками товариств.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.
Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Проте, всупереч згаданих приписів закону, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар за вказаними вище видатковими накладними, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 99999,41 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.
Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 99999,41 грн. заборгованості.
Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з 01.05.2025 по 28.02.2026 складають 4795,85 грн. та 3% річних за загальний період прострочення з 24.04.2025 по 16.03.2026 складають 2517,82 грн.
Відповідач власний контррозрахунок суду не надав.
Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.
Щодо посилань відповідача на те, що через складну фінансово-економічну ситуацію в країні, мобілізаційні заходи, повітряні обстріли рф та довготривалі відключення світла, води і тепла, в тому числі і в приміщеннях де відповідач здійснює свою господарську діяльність (зазначені вище обставини є загальновідомими і не потребують додаткового підтвердження), у нього періодично відсутня об`єктивна можливість виконувати зобов`язання в чітко встановлений строк та те, що обставини в яких доводиться здійснювати господарську діяльність виходять за рамки «нормального ризику», то суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ст. 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань із здійснення своєчасного розрахунку за поставлений товар.
Існування обставин, пов`язаних з запровадженням в країні воєнного стану, на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, не засвідчують автоматичну неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару та не звільняють відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань.
Здійснення підприємницької діяльності в умовах воєнного стану однаково впливає на сторін у даній справі.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
За таких обставин, відсутність можливості своєчасно виконувати взяті на себе зобов`язання з зазначених відповідачем обставин не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення договірного грошового зобов`язання та відмови в задоволенні доведених та обґрунтованих позовних вимог, зокрема, в частині стягнення заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних.
З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача в розмірі 99999,41 грн. перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 99999,41 грн. основного боргу, 4795,85 грн. інфляційних втрат, 2517,82 грн. 3 % річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.
Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача. 
Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 123, 129, 232-233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форель» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Стор» про стягнення 107313,08 грн., з яких 99999,41 грн. основного боргу, 4795,85 грн. інфляційних втрат, 2517,82 грн. 3 % річних задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Стор» (вул. Броварська, 152, селище Велика Димерка, Броварський р-н, Київська обл., 07442, ідентифікаційний код 38912904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форель» (вул. Болбочана Петра, 4А, приміщення 1, м. Київ, 01014, ідентифікаційний код 39861039) 99999 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 41 коп. основного боргу, 4795 (чотири тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 2517 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 82 коп. 3 % річних, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України. 
Дата складання та підписання повного тексту рішення 08.06.2026.

Суддя Ю.В. Подоляк