Справа № 128/1162/26 
Провадження № 33/801/619/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
15 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника – адвоката Геращенко Тетяни Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Геращенко Т.В., подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що працівниками поліції порушено ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема щодо законних підстав зупинки автомобіля. Так, у справі відсутні відомості, що на момент зупинки транспортного засобу у останніх були підтверджені дані про відсутність страхового полісу у водія, що й стало причиною зупинки.
Також апелянт вказує про те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо фактичної, чіткої та безумовної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Навпаки, як вказує апелянт, ОСОБА_1 повідомляв про готовність пройти огляд після вирішення питання із пасажиром, який перебував у салоні автомобіля та поспішав. 
Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги статті 266 КпАП України.
Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано ознаки наркотично сп`яніння, які нібито виявлені у водія, проте ОСОБА_1 надав роз`яснення цим ознакам, зокрема щодо тремтіння рук, проте працівники поліції не перевірили ці пояснення і не спростували цей факт.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Геращенко Т.В. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених в ній, та просила задовольнити скаргу. Просить розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 , який в зв`язку з роботою не має можливості з`явитися в судове засідання. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 14.03.2026 о 16:40 год. на автомобільній дорозі М30 390 км, керував автомобілем DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідність. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Велась безперервна фіксація даного правопорушення № 472799; 468628.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Натомість як встановлено апеляційним судом, в працівників поліції не було підстав вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння без вказівки на ознаки наркотичного сп`яніння, а також без перевірки наявності таких ознак в польових умовах. 
Згідно з відеозаписом з бодікамери працівника поліції, він спочатку пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з тим, що той нібито раніше притягувався до відповідальності за правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, а потім на запитання ОСОБА_1 яка причина вимоги пройти огляд, вказує на тремтіння рук особи. ОСОБА_1 пояснив це тим, що переніс оперативне втручання на хребті і характером роботи. Натомість працівник поліції вигадує іншу ознаку наркотичного сп`яніння, а саме неприродну блідість, хоча з відео це неможливо з`ясувати. Після того, як ОСОБА_1 почав вимагати пояснити йому причину зупинки транспортного засобу, до вказаних ознак додалася ознака неадекватної поведінки, що не відповідає обстановці, хоча за формою і змістом його запитання було коректним і не було проявом неадекватності. 
Позаяк автомобіль було зупинено на окружній дорозі міста Вінниці далеко від міської забудови та зупинок громадського транспорту, ОСОБА_1 перед тим як їхати на освідування просив надати йому можливість вирішити питання з пасажиром авто, як то підвезти його до найближчої зупинки громадського транспорту чи викликати і дочекатися приїзду таксі. 
Натомість працівник поліції наполягав на негайному проходженні ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, і склав протокол, так і не отримавши відмови в його проходженні, на що звернула увагу одна із поліцейських, що перебувала на місці зупинки. 
На відео не зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з ним особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснення його прав, а натомість відеозапис припиняється в момент, коли працівники поліції сідають в службовий автомобіль і обговорюють інші, не пов`язані з зупинкою ОСОБА_1 , події. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема це: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і, при наявності свідків і потерпілих, протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не були виконані, зокрема, особу не було ознайомлено зі змістом протоколу, відомості про його відмову від ознайомлення і отримання копії протоколу не підтверджені відеозаписом, а відтак протокол викликає сумніви щодо його достовірності і допустимості. 
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України полягає в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Натомість в даному випадку апеляційним судом встановлено, що встановлених законом підстав для пред`явлення водієві вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в працівників поліції не було, а водій не ухилявся від проходження огляду й не відмовлявся від нього. 
Як зазначалось вище диспозицією статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджується зібраними у справі доказами.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є поспішними, і не відповідають фактичним обставинам справи.
Відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України. 
Керуючись статтями 247, 289, 294 КпАП України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Геращенко Тетяни Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 травня 2026 року скасувати, а провадження в справі № 128/1162/26 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя          І.М. Стадник