Справа № 390/2116/25
Провадження № 2/390/1098/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"22" травня 2026 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі: 
головуючого - судді Квітки О.О., 
при секретарі – Петренко В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Виноградова Любов Георгіївна, до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна особистою приватною власністю,
встановив:
ОСОБА_1 (далі-позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її особистою приватною власністю легковий автомобіль Renault Duster, 2010 року випуску, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , колір коричневий, тип кузова – універсал, тип палива – дизельне пальне, державний номерний знак НОМЕР_2 .
В обгрутування позову позивач зазначає, що 06 березня 2019 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, від попереднього шлюбу вона має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його Батько – ОСОБА_5 загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_4 . 07 вересня 2023 року вона отримала від держави одноразову грошову допомогу на сина ОСОБА_6 , в зв`язку із загибеллю батька, в розмірі 1 500 000 грн. Задля забезпечення благополуччя старшого сина та його брата і сестри, забезпечення можливості безперешкодного виїзду до обласного центру та з метою подальшої передачі автомобіля сину ОСОБА_6 за досягненням ним повноліття та отримання водійського посвідчення, вона вирішила придбати автомобіль. Після того, як вона висловила відповідачу свої плани щодо придбання автомобіля, він повідомив, що друг їх родини ОСОБА_7 має наміри продати свій автомобіль Renault Duster, 2010 року випуску. Оглянувши вказаний автомобіль, вона пристала на пропозицію щодо його придбання за вартістю, що еквівалентна 8500 дол.США. Оскільки в цей час вона була вагітна, маніпулюючи її станом та стверджуючи, що їй буде важко витримати часовий проміжок, який необхідний для перереєстрації автомобіля з попереднього власника, відповідач почав наполягати на тому, щоб цей автомобіль було зареєстровано на його ім`я. 20 вересня 2023 року відповідач зареєстрував на своє ім`я придбаний за її кошти транспортний засіб – легковий автомобіль Renault Duster, 2010 року випуску, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , колір коричневий, тип кузова – універсал, тип палива – дизельне пальне, ДНЗ НОМЕР_2 , чим поставив її перед фактом. Нажаль, її планам щодо використання автомобіля в інтересах сім`ї не судилося збутися. Відповідач фактично привласнив придбаний за її кошти автомобіль, використовував його виключно у власних цілях. Наприкінці квітня 2025 року вони припинили ведення спільного господарства та сумісного проживання, оскільки відповідач пішов із родини до іншої жінки. 09 серпня 2025 року після наполегливих вимог відповідач все ж таки передав їй автомобіль, але свідоцтво про реєстрацію ТЗ передати навідріз відмовився. За весь час спільного проживання, відповідач ніде не працював, родину забезпечувала вона, заощаджень вони не мали. Таким чином, оскільки відповідач коштів на купівлю автомобіля не мав, а автомобіль був куплений виключно за її особисті кошти, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позивач та її представник - адвокат Виноградова Л.Г. в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явився, причину неявки не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Разом і з цим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
При цьому, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок про те, що існує презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з ним не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Отже, законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить спільно подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Втім, заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.
Відтак, тягар доказування належності майна до особистої приватної власності одного із подружжя у справах такої категорії покладено на того із подружжя, хто заявляє такі вимоги. Подібні за своїм змістом правові висновки Верховний Суд зробив у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19).
Таким чином, стверджуючи про те, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю позивача, такий учасник справи мав б надати на підтвердження вказаної обставини суду докази, які б відповідали критеріям достатності, достовірності, належності та допустимості.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , 06 березня 2019 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , про що Грузьківською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області було складено актовий запис№ 1 (а.с.38). 
Від шлюбу позивач із відповідачем мають двох дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.36-37).
Також, позивач має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого записаний ОСОБА_5 (а.с.34).
Згідно з довідкою Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 04.08.2025 № 612 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: син - ОСОБА_4 , 2009 р.н., син - ОСОБА_2 , 2019 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2024 р.н. (а.с.12).
ОСОБА_5 загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить витяг з протоколу № 2462 від 03.11.2022 засідання 18 Регіональної ВЛК та свідоцтво про смерть (а.с.10, 35, 39).
07 вересня 2023 року на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано грошові кошти в розмірі 1 500 000 грн 00 коп. (ОГД), що підтверджується випискою з її карткового рахунку (а.с.9).
Відповідно до інформації Головного управління ДПС, яка витребувана судом за клопотанням сторони позивача, ОСОБА_2 в період з березня 2019 по січень 2023 року працював та отримував заробітну плату на загальну суму 112 476, 56 грн (з урахуванням сплати податків та військового збору), інформація про доходи за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року відсутня (а.с.60-62). 
З інформації, яка витребувана судом з територіального сервісного центру № 3541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях, вбачається, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС 20.09.2023 в ТСЦ 3541 на підставі договору купівлі-проджаду № 3541/2023/4062802 від 20.09.2023 будо здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки Renault Duster, 2010 року випуску, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до Звіту № 14/25 про оцінку автомобіля, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 11.08.2025, середня ринкова вартість спірного автомобіля на дату складання звіту становить 269450 грн (а.с.15-24).
Відповідно до рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02.02.2026 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено обставини придбання спірного рухомого майна за власні особисті кошти, а не за кошти подружжя, посилаючись на наявність передбачених частиною першою статті 57 СК України обставин, які є підставою для відступу від принципу рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, таким чином, суд приходить до висновок про задоволення позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, стягуються з відповідача в повному обсязі. 
Керуючись ст.12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України,
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Виноградова Любов Георгіївна, до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна особистою приватною власністю - задовольнити.
Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 легковий автомобіль Renault Duster, 2010 року випуску, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_1 , колір коричневий, тип кузова – універсал, тип палива – дизельне пальне, державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 077 грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У порядку п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються реквізити сторін та інших учасників справи:
позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О.Квітка