Справа № 260/9730/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року 

Рівненський міський судРівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі - Ковальчук О.Б.,
pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення штрафу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 1461-1 від 13.07.2025 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 13.07.2025 року він був безпідставно затриманий та примусово доставлений співробітниками Державної прикордонної служби України до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .
13.07.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову № 1461-1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП (недбале зберігання та втрата військового квитка) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.
Вказує, що постанова ТЦК базується виключно на факті його затримання прикордонниками 13.07.2025 року та скаладання ними протоколу про спробу незаконного перетину кордону (ч. 1 ст. 204-1 КУпАП).
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2025 року у справі № 308/14182/25 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що оскільки первинне звинувачення (перетин кордону) визнано судом безпідставним, то і похідне звинувачення від ТЦК (втрата документів під час цього перетину) є надуманим і незаконним. 
Вказує, що він не втрачав військово-обліковий документ, а його перебування в ТЦК було наслідком незаконного затримання.
Крім того, зазначає, що відповідачем було грубо порушено права на захист, а саме: справа розглянута формально, результат розгляду (постанову) приховали, не видавши йому її копію на руки. Вказане унеможливило своєчасне оскарження. Його підпис на документах був отриманий під тиском обставин, без фактичного вручення йому примірника постанови.
Зазначає, що постанова містить помилки, зокрема невірно зазначена назва вулиці його проживання «Гудачика» замість « ОСОБА_2 », що свідчить, на його думку, про недбалість посадової особи.
Просить поновити йому строк на оскарження постанови, оскільки він пропущений з поважної причини, а саме копію постанови ним було отримано лише 27.11.2025 року від представника виконавчої служби, вже після того як його рахунки були заблоковані у виконавчому провадженні № 79673691.
19.01.2026 року прийнято адміністративну справу № 260/9730/25 до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
07.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказує, що позивач в позовній заяві просить поновити йому строк на оскарження Постанови № 1461-1 від 13.07.2025 року, скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1461-1 від 13.07.2025 року та закрити справу про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовує тим, що йому лише 27 листопада 2025 року надано постанову від представника виконавчої служби, вже після того, як його рахунки були заблоковані у виконавчому провадженні № 79673691. Постанова №1461-1 від 13.07.2025 позивачу за його словами вручена не була. Однак, з оскаржуваної постанови вбачається, що 13 липня 2025 року близько 11:00 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він через недбале зберігання втратив свій військово-обліковий документ.
Начальником групи соціальної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, зі змісту якого вбачається, що 13 липня 2025 року близько 11:00 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він через недбале зберігання втратив свій військово-обліковий документ. Отже ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 211 КУпАП, а саме: недбале зберігання призовником військово-облікового документу, яке спричинило його втрату вчинене в особливий період.
Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_5 винесено постанову за порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію при вказаних в протоколі обставинах, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 211 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 1700 грн.
Наявний підпис про отримання копії постанови особою, що притягається до відповідальності.
Статтею 211 КУпАП зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності/ установлено відповідальність за зіпсуття або недбале зберігання призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату. 
Зазначає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 211 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він є особою чоловічої статі у віці 24 років, та через недбале зберігання військово-облікового документу, втратив його в особливий період. Твердження позивача про те що він не був повідомлений про накладення на нього штрафу за адміністративне правопорушення є необґрунтованим оскільки позивач був присутній при складенні протоколу та постанови про накладення на нього адміністративного штрафу, оскільки наявні підписи в відповідних графах протоколу та постанови. Оскільки позивач перебував в процедурі оповіщення, де було встановлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 що при ньому був відсутній його військово-обліковий документ, на підставі чого позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу та постанови про накладення штрафу за адміністративне правопорушення.
Положення КУпАП передбачають обов`язок особи, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, повідомити особу про розгляд такої справи відносно неї. Метою такого повідомлення є поінформованість особи, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи для надання їй можливості реалізувати передбачені законом процесуальні права.
Зазначає, що позивач був проінформований про те, що розгляд справи буде здійснюватися в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 13.07.2025 о 14 год. 00 хв., а також йому було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права й обов`язки, передбачені ст. 286 КУпАП, що підтверджується відміткою про відмову особою, що притягається до адміністративної відповідальності. Окрім цього з оскаржуваної постанови видно, що позивач був присутній на розгляді матеріалів.
З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим у відповідача не було перешкод розглянути справу в день складання протоколу та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 211 КУпАП.
Вказує, що постановляючи оскаржувану постанову, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, в їх задоволенні необхідно відмовити.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року замінено відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 на належного відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 ) по справі № 260/9730/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення штрафу.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити та не заперечує щодо розгляду справи в письмовому провадженні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, в п. 3 прохальної частини відзиву на позовну заяву просить розгляд справи проводити у відсутність представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.04.2026 року здійснено перехід в письмове провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення штрафу.
Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що 13.07.2025 відносно ОСОБА_1 за результатами розгляду протоколу № 1461 від 13.07.2025 про адміністративне правопорушення, - начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_6 винесено постанову № 1461-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 211 КУпАП.
З вказаної постанови вбачається, що 13.07.2025 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він через недбале зберігання втратив свій військово-обліковий документ та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 211 КУпАП, а саме: недбале зберігання призовником військово-обікового документу, яке спричинило його втрату вчинене в особливий період та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1 700,00 грн.
Дана постанова отримана ОСОБА_1 13.07.2025 року, про що свідчить здійснена ним у цій постанові розписка.
При цьому, слід зазначити, що протокол № 1461 від 13.07.2025 року складений уповноваженою особою ТЦК та СП, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 роз`яснені норми ст. 63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про час, місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис. Крім того, він скористався правом і виклав свої пояснення по суті справи, за якими зазначив, що через недбале зберігання він втратив свій військово-обліковий документ. 
Також слід зазначити, що під час розгляду справи судом, не знайшли свого підтвердження доводи позивача, викладені у позовній заяві про те, що йому не було вручено примірник протоколу, оскільки при дослідженні протоколу № 1461 від 13.07.2025 року вбачається, що копію протоколу ним отримано, що доводить здійснений ним запис та підпис.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Індивідуальний акт – акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Як передбачено ст. 211 КУпАП, зіпсуття або недбале зберігання призовниками, військовозобов`язаними і резервістами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату,- тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Про втрату військового квитка військовослужбовець зобов`язаний невідкладно повідомити безпосередньому командиру (начальнику) за місцем проходження військової служби, а військовозобов`язаний, резервіст - керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки (керівнику відповідного підрозділу Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України), в якому він перебуває на військовому обліку. За зіпсуття або недбале зберігання військового квитка, яке спричинило його втрату, військовослужбовець (військовозобов`язаний, резервіст) несе відповідальність відповідно до закону. (п.п. 6, 7, 14 вказаного Положення).
Відповідно до п. 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Як передбачено п.п. 19, 20 цього Порядку, призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку допризовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.
Відповідно до п.п. 9 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа.
Крім того, п. 3 цих Правил передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів,органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і на час розгляду справи.
Згідно із нормами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, для вирішення питання про наявність (відсутність) адміністративного правопорушення необхідно по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, за результатами розгляду справи та дослідженими доказами, суд вважає, що ОСОБА_1 законно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 211 КУпАП. 
Слід зазначити, що постановою № 1461-1 від 13.07.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за втрату ним військово-облікового документу в умовах особливого періоду.
Отже, на переконання суду, враховуючи положення чинного законодавства про те, що військовозобов`язаний за недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності, - то в даному випадку, відсутність у ОСОБА_1 військово-облікового документу, ненадання його органам ТЦК та СП, дають підстави вважати, що він втратив такий військово-обліковий документ, а тому повинен нести відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 211 КУпАП. Крім того, такий військово-обліковий документ не був наданий позивачем і до суду, задля спростування доводів відповідача, що свідчить про введення позивачем в оману як відповідача, так і суд.
На думку суду, постанова № 1461-1 від 13.07.2025 року відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст.ст. 283-285 КУпАП, стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч. 2 ст. 211 КУпАП. Під час розгляду справи доводи та аргументи позивача не знайшли свого підтвердження і спростовані відповідачем належними, допустимими та переконливими доказами, які досліджені судом та їм дана відповідна правова оцінка. На думку суду, відповідачем, у розумінні ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено правомірність дій та рішення, постановленого щодо ОСОБА_1 від 13.07.2025 року.
За таких обставин, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 211 КУпАП, є доведеним, притягнення його до адміністративної відповідальності вважається законним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 211, 245, 247, 251, 268, 277, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 19, 72-77, 121-123, 139, 143, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови про накладення штрафу – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Рівненського
міського суду Тимощук О.Я.