Справа № 192/721/26 
Провадження № 2/192/1102/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

26 травня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання – Чернишкіної А. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В:

17 березня 2026 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1530-2941 від 24 березня 2025 року в розмірі 32 476 гривень 12 копійок. 
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24 березня 2025 року між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1530-2941 (далі – договір, Кредитний договір).
Відповідно до умов цього договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 6 000 гривень 00 копійок на строк 365 днів з базовим періодом – 30 днів, зниженою % ставкою – 1,00 % в день; та зі сплатою комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00 % від суми кредиту. 
Згідно Додаткових угод № 1 від 31 березня 2025 року та № 2 від 03 травня 20205 року розмір кредиту був збільшений відповідно на 2 400 гривень та на 1 600 гривень. 
Позивач посилається на те, що виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору через партнера ТОВ ФК «Контрактовий дім» з яким було укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг від 10 червня 2020 року та видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів від позивача на карту відповідача, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Позивач зазначає, що відповідач, усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за договором №№ 1530-2941 від 24 березня 2025 року шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 
У подальшому, відповідач всупереч умов Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит, а також не 
виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем. 
Враховуючи вищезазначене, станом на 15 січня 2026 року утворилась заборгованість в розмірі 32 476 гривень 12 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом – 8 320 гривень, заборгованості за процентами в розмірі – 19 924 гривні 12 копійок, заборгованості за процентами згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 3 992 гривні 00 копійок та комісії в розмірі 240 гривень 00 копійко, від сплати яких відповідач ухиляється. 
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.20). 
Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 146,175).
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором. 
Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що 24 березня 2025 року між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1530-2941 продукту «MiniKasa» (а.с.26-46).
Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного 6 000 гривень 00 копійок на строк 365 днів з базовим періодом – 30 днів, зниженою % ставкою – 1,00 % в день; та зі сплатою комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00 % від суми кредиту.
31 березня 2025 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якого розмір кредиту збільшено на 2 400 гривень, а 03 травня 2025 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно якого розмір кредиту збільшено на 1 600 гривень (а.с.121-128).
Суд вважає, що укладення Договору та Додаткових угод в електронній формі між сторонами підтверджується комбінацію літер та цифр, що розташовані на останній сторінці Договору та Додаткових угод та являють собою електронний підпис відповідача. Отже Договір та Додаткові угоди були укладені в електронній формі, а кожен примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа.
Згідно довідки про перерахування суми кредиту за кредитним договором № 1530-2941 від 24 березня 2025 року (а.с.129) позивач перерахував на карту відповідача НОМЕР_1 суму кредиту наступними платежами: 24 березня 2025 року – 6 000 гривень 00 копійок; 31 березня 2025 року – 2 400 гривень 00 копійок; 03 травня 2026 року – 1 600 гривень 00 копійок. 
Таким чином судом встановлено, що відповіла отримав кредит на загальну суму 10 000 гривень 00 копійок. 
Згідно умов укладеного Договору та Додаткових угод позичальник зобов`язаний своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за видачу кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що згідно наданого розрахунку у відповідача станом на 15 січня 2026 року утворилась заборгованість в розмірі 32 476 гривень 12 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом – 8 320 гривень, заборгованості за процентами в розмірі – 19 924 гривні 12 копійок, заборгованості за процентами згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 3 992 гривні 00 копійок та комісії в розмірі 240 гривень 00 копійко, від сплати яких відповідач ухиляється. 
Відповідно до ст.530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Отже судом встановлено отримання відповідачем кредиту, невиконання умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та його право захистити своє порушене право шляхом зобов`язання відповідача, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих відсотків за його користування та комісії за видачу кредиту, оскільки такі умови були погоджені сторонами. 
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача, відзив на позов не надав, а тому перевіривши розрахунки позивача в частині основної суми заборгованості, нарахованих відсотків та комісії суд вважає, що позовні вимоги про стягнення цієї частини заборгованості знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами та комісії, передбачений укладеним між сторонами Договором. 
Однак вимоги про стягнення заборгованості за процентами згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 3 992 гривні 00 копійок задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом встановлено, що кредитний договір № 1530-2941 був укладений 24 березня 2025 року. Розділом 8 вказаного договору передбачено відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту згідно положень ст. 625 ЦК України в розмірі 401 500 % річних від суми заборгованості за кожен день прострочення (а.с.31).
Позивач в позові посилався на те, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» встановлюють, що неустойка (штраф, пеня) не застосовується до кредитів, що були укладені до 24 січня 2024 (дата набрання чинності Закону № 3498-IX 24.12.2023 + 30 днів). Кредитний договір укладено 24 березня 2025 року, тобто після закінчення 30-ти денного строку набрання чинності Законом України № 3498-IX (24.12.2023 + 30 днів), тому в зв`язку з цим нараховані відсотки за порушення умов Кредитного договору відповідають чинному законодавству. Також, враховуючи, що Закон про споживче кредитування є спеціальним законом, що регулює правовідносини споживчого кредитування, позивач вважає, що нараховані відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України за невиконання умов кредитного договору підлягають сплаті відповідачем.
Суд не погоджується з позицією позивача в частині наявності підстав для стягнення таких відсотків з огляду на положення п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, оскільки кодекс є кодифікованим нормативно-правовим актом та його норми слід застосувати до спірних правовідносин. 
Оскільки станом на дату нарахування відсотків згідно ст. ст. 625 ЦК України, як і на дату укладання кредитного договору, було введено воєнний стан на всій території України, тому нарахування таких відсотків в розмірі 3 992 гривні 00 копійок є не обґрунтованим, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 145).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код в ЄДРЮОФОПГФ - 38548598) до  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код в ЄДРЮОФОПГФ - 38548598) заборгованість за кредитним договором № 1530-2941 від 24 березня 2025 рокустаном на 15 січня 2026 року у розмірі 8 320 (вісім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками в розмірі – 19 924 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривень 12 копійок та нараховану комісію в розмірі 240 (двісті сорок) гривень 00 копійок, а всього 28 484 (двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят всім) гривень 12 копійок, відмовивши в задоволенні решти позову. 

Стягнути з  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 )  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код в ЄДРЮОФОПГФ - 38548598) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 622 (дві тисячі шістсот двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 26 травня 2026 року.

Суддя    Н. О. Щербина